EN NETFLIX-SERIE
EN BLUFF, DEL TVÅ AV VALERIA FÉRRIZ
VACKER LÄGENHET VID PRADO-MUSEET
…ADRIÁN OCH JAG DOG SAKTA.
VI ORGANISERAR DITT EVENT
-Man drar en linje från punkt till punkt. -Det blir en kuk.
Se.
-Herregud. -Mums.
-Kan ni vänta en sekund? -Vänta. Jag vill ha.
-Snälla ni. -Det ser så gott ut.
-Herregud. -Wow.
-Se. -Spetsen på min gick av.
-Då ska vi se. -Läcker.
-En åtta. -Vänta.
Sju och en halv.
-Också åtta. -Tack.
-Verkligen? -Sex.
För mycket lök.
Var inte antilök. Du sänker medelpoängen.
För att hitta Madrids bästa omelett måste man ha krav.
-Men… -Titta.
-Se på den. -Se på den.
-Stackarn. -Den ser på dig.
Sex och en halv.
Då så. Årets "omelettutmaning" är officiellt inledd.
Det en omelett har förenat kan inte löken skilja åt.
-Var det till mig? -Hallå, se mig i ögonen när du skålar.
BASERAD PÅ ELÍSABET BENAVENTS ROMANER
-Den där ser lovande ut. -Fyra bitar, tack.
Jag bjuder. För min och Borjas nya lägenhet.
-Har ni hittat en? -Nästan. Vi ser på den första i morgon.
Ser man inte på flera innan man väljer?
Jag behöver inte se fler omeletter för att veta att den här är bäst.
Samma gäller för lägenheter.
Nej, skit. Fan.
-Så går det inte med lägenheten. -Och du, fröken "fri som en fågel"?
-Har du träffat Carlos? -Ja, i måndags.
Miguel i tisdags. Dani i torsdags.
Javi i fredags och sen Dani igen.
-Hur fixar du det? -Det är den röda adressboken till för.
Jag säger inget, för jag har klass.
Men omeletten är inte det bästa jag har haft i min mun i veckan.
-Vi äter. -Just det. För du och Olga stickar bara.
-Vi har inte setts på ett tag. -Inte? Vad hände?
Jag har fullt upp som frilansare.
Hon har nog också mycket. Vi har inte hörts av.
Den här omeletten kräver mer öl.
Den är torrare än jag.
Det går trögt med början på min nya roman. Jag är så stressad.
Och då kan jag inte skriva.
-Att inte skriva stressar mig. -Vi fattar.
-Som frilansare kan jag hjälpa dig. -Efter en vecka.
Jag är mer välorganiserad än du.
Där fick du.
Det krävs rutiner för att jobba hemifrån. Arbetstider, som på ett kontor.
-Ställ klockan. Börja samma tid varje dag. -Ja, men före kl. 10.
-Lägg av! -Träning är bra för att rensa skallen.
-Vi kan löpa ihop. -Jag och träning…
-Jag har fortfarande ont efter yogan. -Seriöst?
Var strukturerad. Gör ett schema.
-Och skriv aldrig i pyjamasen. -Varför?
Klär man sig inte direkt blir den på hela dan.
Du måste hänge dig. Bara omeletter får vara halvfärdiga.
-Den är så torr. -En runda till.
Har du sett, älskling?
Utsikt över hela Madrid. Där är Torrespaña.
-Ser du? -Ja.
Utsikten är otrolig.
Det är en spatiös lägenhet med mycket naturligt ljus.
-Den vetter mot gatan. -"Spatiös" är allt jag behöver höra.
Den är inte… Den såg större ut på fotona.
-Älskling. -Inte alls.
Har du sett? Det finns två handfat.
Ser du?
Och små fåglar.
-Har den centralvärme? -Ja.
Nej, förlåt. Naturgas.
-Det är jättedyrt. -Sluta, älskling.
Och köket är inte undanstoppat i ett skåp.
Ja, det är stort, men vem ska städa?
Det finns även telefonuttag i alla rummen. Tre i vardagsrummet.
Fint! Om det var 90-talet när folk hade fast telefon.
-Borja. -Priset är det angivna.
Plus två månader till arvode och deposition.
Två månader? Ska vi betala för att du visar lägenheten?
-Nej, det här är inte rätt lägenhet. -Okej, hör på.
-Kan vi prata lite? -Visst.
Ursäktar du oss lite? Tack.
Du sa att du gillade lägenheten när jag visade annonsen.
-Men handpenningen är hög. -Ja.
Vi tänker på saken ett par dar.
Om ett par dar är den uthyrd.
Vi hittar en annan. Inga problem.
Det finns inte många såna här lägenheter till det här priset.
-Hör du? -Vi har bara tittat på en.
Man vet när det är den rätta. Man känner det.
Får jag prata med henne i enrum?
Varför? Så att du kan fortsätta klaga? Jag är inte på humör.
Ursäkta att vi ödslade din tid.
Jag går och jobbar. Vi hörs.
Sa jag nåt fel eller…?
Vill du se garaget eller…?
Är du…?
Jag hade äntligen allt
Och jag gav dig allt
Du behövde äntligen mig
Men du hade aldrig tänkt dig mig
-Hej. -Kan du ställa undan den här?
Se, vem som äntligen visar sig.
-Det var orättvist. Jag har också ringt. -Efter dagar av tystnad.
Jag messade och sa att jobbet tog all min tid.
Nu är det mitt jobb som tar all tid.
-Vänta. Låt mig förklara… -Lektionen börjar. Ta fram era saker.
Vi ska måla stilleben.
Vi använder akrylfärg, okej?
Men vi börjar med att teckna.
Minns ni vad jag sa förra veckan?
Jag såg det också
Och jag visste vad som skulle ske
Och allt gick min väg
Jag hade listat ut allt
Fixa värmen. Det känns som Lappland här inne.
Ja, jag vet.
Det är ingen brådska. Det är därför vi bor vid Medelhavet.
Okej.
Hur går det med uppföljaren?
Dåligt.
-Så illa är det säkert inte. -Jo.
Nej, Lola! Nej!
Titta inte. Lola!
-Jag känner dig. Titta inte! -"En bluff, del två."
Titeln suger. Jag hoppas att inledningen är bätt…
Har du bara titeln?
Ja.
-Men… -Jag sa ju att jag har skrivtorka.
Val… Du kunde ha skrivit ett stycke, datumet, vad som helst.
Jag vet inte riktigt vad jag vill skriva om.
Den här ska handla mer om mig och mindre om personerna runt mig.
Har du pratat med Víctor?
-Inte sen grälet med Adrián. -Men du…
Jag vet inte varför, men när jag är med honom… Jag vet inte.
Jag känner mig liten.
Ännu mindre.
-Val. -Jag vet, det är mitt fel, bara mitt.
Jag visste vad Adrián ville och vad Víctor inte vill. Medan jag själv…
Du låter männen styra. Du klagar jämt. Du måste ta reda på vad du vill.
Jag klagar inte.
Du måste prata med Víctor.
Jag älskar er båda,
och inget skulle göra mig gladare än om ni var ihop, men…
Ni är kanske inte på samma plats i livet.
Kissar på mig!
Kom in.
Ja, jag har köpt te åt dig.
-Jag hoppas att det är värmande. -Tack.
Jag är ledsen för det med Adrián.
Men jag är ännu mer ledsen för min reaktion mot dig.
Tänk inte på det.
Du har gått genom mycket på kort tid. Det är naturligt.
Det var det jag ville prata om.
Bortsett från det Adrián sa, så har jag tänkt.
Jag också.
-Har du? -Ja.
Okej. Det är bara så
att om jag är ärlig mot mig själv, så är nog det jag behöver nu…
Nycklar?
Nycklar hit.
Åt dig.
Ska du inte säga nåt?
Det är bara… Det var oväntat.
Ingen har nånsin fått mina nycklar. Du är den första.
Men ville du inte…
Jag vet inte om jag kan ge dig allt du vill ha, men…
…jag vill komma så nära jag kan.
Så?
Tar du emot dem?
Allting låter bättre med dig
Allting tystnar när du ser på mig
Allting låter bättre med dig
-Nej. -Nej.
Allting låter bättre med dig
Va?
DU VAR SÅ VACKER NÄR DU SOV ATT JAG INTE VILLE VÄCKA DIG
PS. ÄR DU PÅ RIKTIGT?
Tjejer! Vem vill äta frukost hos Víctor?
-Spill inte. -Nej då.
Jag har ett problem.
-Jag tar den. -Låt mig.
Den är varm.
-Kom in. -Akta.
-Här. -Vad har hänt?
-Det är kallt ute. -Hej.
-Kom in. -Det är så varmt här.
Wow.
Nu for mina förväntningar på en ny lägenhet genom taket.
Varför är du ensam här?
-Va? -Jag flyttar inte ihop med honom.
Men han vill att jag ska känna mig mer som hemma.
-Överraskning! Du låter honom styra. -Nej, det är inte så. Nej.
Det här är inte bara nycklar. Det är en dörr som öppnas.
-Det här är kanske början. -Din karaktär är beundransvärd, Val.
Vem bryr sig ändå om "hitta sig själv"-smörjan?
Hellre ångra sig än att tänka "tänk om".
-Vad är det för dravel? -Ett av Víctors uttryck.
Val visar sin personlighet genom att adoptera det.
Ni är mina vänner. Ni kunde vara lite glada för min skull.
Börja med att komma på ett eget citat till din mugg.
Den är klar.
Första dan med hans nycklar och det liknar nåt ur en Tarantino-film.
-Snälla… -Jag har menskoppen du bad om.
Det är inte kul. Jag får aldrig bort fläcken.
Du kan ha menslakan precis som man har menstrosor.
Upp med handen om ni aldrig blodat ner lakan.
Lögnare.
-Har du testat väteperoxid? -Va?
Vi kan bara köpa nya.
-Vad är det för märke? -Vänta. Här, se.
Trehundra euro?
-Jag får nog skynda mig med del två. -Eller att skriva datumet.
Vem fan använder 300-eurolakan?
-Man sover ju på dem. -Han är allergisk mot vissa material.
För säkerhets skull köper han exklusiva lakan och kalsonger.
När han sov över på mitt hotell vaknade han med utslag.
-Helt galet. Stackaren. -På ditt hotell?
Jag menade var han än sov. Jag sa inte "mitt hotell".
Jo, det sa du.
Förlåt.
Lola?
TVÅ MÅNADER?
TRE MÅNADER?
Om jag hade sagt att vi var ihop i två-tre månader, hade du flippat ut.
Var det två eller tre månader?
Jag vet inte. Vi är inte tio år. Vem räknar?
-Jag. -Och jag.
Nej, inte jag.
Jag menar nej, och när hon berättade om avsugningen
tog jag det inte bra.
Tack.
-Var det därför du inte sa nåt? -Jag sa det.
-Nej. -Ja, jag sa det när det hände.
Killen jag träffade i Berlin. Vi hade nåt djupare än sex.
Efterhand låg vi mindre och pratade mer
och insåg att vi var bättre som vänner.
-Jag smäller av. -Ser du? Du flippar ut.
Det tjänade inget till att säga nåt.
Först verkade ni ha en flört. Sen ville jag inte förvirra dig.
Då hade du inte blivit ihop med honom.
-Ja, och det var ändå evigheter sen. -Ja, precis.
Sexuellt sett är Lola mest en amöba i Víctors ögon nu.
Precis.
Brinner det?
-Menskoppen. -Just det!
Fan! Jag brände mig!
-Hej. -Hej.
-Jag heter Nerea Bernal. -Ja.
-Var är Olga? -Där uppe.
-Tack. -Lugnt.
-Hej. -Vad gör du här? Jag jobbar.
Jag vet. Så jag anmälde mig till workshoppen.
-Va? -Jag är din elev i dag.
Det är en avancerad kurs.
-Är det? -Ja.
Jag har alltid målat ganska bra.
-Här? -Ja.
-Din rock. -Tack.
-Hej. -Hej.
Är du arg för lägenheten än? Jag anade inte att du gillade den så.
Jag hade börjat packa.
Bara en låda. Jag är inte galen.
Jag fattar inte. Du älskade ju fotona.
Du sa att den var precis vad vi sökte. Och plötsligt klagar du på allt.
Mamma. Jag ringer henne sen.
-Det här handlar faktiskt om… -Ja?
Det är bara…
Saken är den att jag har höga krav.
Nej, Borja. Se på det här stället, okej?
Det här är att inte ha höga krav. Lägenheten var perfekt. Vad är det?
Mina föräldrar vet inget.
Där har vi det.
Jag måste hitta rätt tillfälle.
Behöver du tillåtelse att flytta ihop med din tjej?
Kom igen, du är 30 år, inte 16.
Försök att förstå. De börjar bli gamla. Jag är enda barnet.
Det är bara ursäkter för att inte flytta ihop med mig.
-Det tror jag. -Nej.
-Inte? -Nej.
Jag måste förbereda dem inför såna här nyheter.
När de träffar dig kommer de att älska dig.
-Visst. -Ja.
Jag måste gå.
Mamma?
Ja, förlåt. Jag är på väg.
Det är bäst att vi inte ses
Jag vill helst att du håller dig borta
Gallret på min bur
Var din idé
Det är riktigt bra.
Du kunde kanske skugga lite mer här.
Och var uppmärksam på bågen här.
Men resten är toppen.
Vad sägs?
Inte illa.
Det är annorlunda.
-Du hade rätt. Jag har varit lite osynlig. -Lite?
Men du behöver inte vara arg.
Jag ska vara uppriktig.
Din målning är urdålig.
Men det finns nåt bra med den.
Du tog en risk, även om du inte vet vad du gör.
Tack?
Du tog en risk med den här målningen.
Du tog en risk med jobbet.
Vill du ta en risk med mig?
-Jag är ju här. -Nej.
Sluta gå som katten runt het gröt.
Tala klarspråk.
Vill du ha nåt seriöst med mig?
Fokusera på bakgrunden. Det är den lättaste delen.
Nej, vänta.
-Låt den steka i sin egen saft, utan olja. -Kolla kocken.
Virginia lärde mig det knepet.
Virginia.
Din vän.
SVARTSJUKA?
OSÄKERHET
Jag fick min mens i morse.
Och…
Jag fläckade ner ditt lakan.
Förlåt. Jag lovar att köpa ett nytt.
Så fort jag kan spara ihop pengarna eller ta ett lån.
Du behöver inte ersätta det.
-Är du säker? -Givetvis.
Jag brände även en kastrull med min menskopp.
Översvämmade du badrummet också, eller sparar du det?
Nej, men jag välte en flaska vin och ett glas.
Och tog sönder kryddstället. Du behöver peppar, kanel och kryddnejlika.
Och ris.
Riset var fullt av glas.
Nåt mer?
Nej.
Förlåt mig.
Jag är jätteledsen.
Var inte ledsen.
Påminn mig bara om att skaffa bättre hemförsäkring.
-Skitstövel. -Men jag släpper dig inte.
-Jaså? -Då har du inte sönder mer.
Försiktigt.
-Laxen, då? -Du är laxen.
Är han inte bra?
Men svanka eller nåt. Så här.
Är du okej?
Bara bra.
-Kom hit. -Okej.
Seriöst?
Det är ett skärp, inte ett kassaskåp.
Går det bra?
-Ska jag? -Ja.
Okej.
Missionären?
-Nu blir jag besviken. -Sluta.
-Vad hände? -Inget. Inget alls.
Jag måste på toa.
Coitus interruptus.
Så vanligt.
Fast det hände aldrig mig och Víctor.
-Låt mig vara. -Vem, jag?
Jag är ditt fantasifoster. Du får göra dig av med mig.
-Fan. -Jag antar att jag blir kvar.
Det här är ditt fel. Du borde berättat om Víctor tidigare.
Visst, för när jag berättar saker reagerar du alltid moget och förnuftigt.
Du och Víctor är bara vänner, som du sa. Jag vet det.
Jag sa även att jag inte hade några känslor för Sergio,
och se nu.
-Är allt som det ska? -Jag är trött. Jag borde nog åka hem.
-Varför går du? Sa eller gjorde jag nåt? -Det blir för mycket.
Med romanen.
Jag måste hem och skriva.
Hon ljuger. Hon har inte skrivit nåt.
Kan du inte skriva senare?
Vi pratar i morgon. Jag lovar.
Vad gör det att jag är här? Låt honom styra, som du alltid gör.
-Vad gör du? -Förlåt.
-Förlåt. Jag kollade en sak. -Vadå?
-Ska du ut? -Ja. Jag ska köpa presenter.
-Jag följer med. -Okej.
-Det där gjorde ont. -Förlåt då.
Wand eller rabbit? Du har rätt, varför välja?
Du. När…
När du var med Víctor, använde du då sånt här med honom?
Tja…
Nej.
-Han bad mig aldrig ta på en dildo. -Du vet vad jag menar.
Du är så hemlighetsfull när det gäller Víctor.
Klart att jag blir nyfiken.
Du har inte sagt vem som gjorde slut.
Det är så länge sen. Jag minns inte vad vi gjorde i sängen.
Kom igen, försök att förstå mig.
Du är sexgudinnan. Madrids Afrodite. Min sensuella förebild.
Och jag vet inte ens vad det här är.
Ärligt talat, inte jag heller.
Val…
Det här är ingen tävling.
Vad mer behövs när kemin finns?
-Är jag fånig? -Mycket, tack vare din dåliga självkänsla.
Men sexgudinna och Madrids Afrodite stämmer.
Se.
Jag hoppas att du en dag ser det jag ser.
-Hej, Elena. -Hej.
Var är Erika Lust- och Lucie Blush-sakerna jag beställde? Du glömde dem.
DU ÄR VÄRLDENS BÄSTA MAMMA
Hej.
-Förlåt, jag är inte intresserad. -Nej! Vänta.
Det är jag som är Carmen.
-Carmen? -Borjas flickvän.
Min son har ingen flickvän.
Förlåt mig.
-Det här är väl 3B? -Jo.
Okej.
-Då har din son en flickvän. -Jag borde veta det. Jag är hans mamma.
Jag borde veta. Jag ligger med honom.
Eller?
Carmen?
-Vem är den här flickan? -Ja, vem är jag?
Det här är Carmen.
Kom in. Slå dig ner. Sätt dig.
Hur kan du klaga på lägenheten när du sover här?
Jag kan förklara.
Okej, för jag vill höra det.
-Lite kaffe? -Nej tack, mamma.
-Vill du ha? -Det är bra, tack.
Då så, låt höra.
-Okej. -Ja?
Ursäkta. Kroketter?
-Så gott. Tack, mamma. -Jag älskar dig ju.
Tack.
Är det här bättre än att bo med mig?
-Det här? -Nej!
Att bo som en tonåring med din mamma som inte knackar.
-Jag ska köra en tvättmaskin. -Det ligger strumpor där.
-Du kan ta de här också. -Oj.
Jamen, då så.
-De är mina föräldrar. -Jag är din flickvän.
Har du smakat de här?
-Driver du med mig? -Nej, de är utsökta.
-Puri. -Carmen.
Kan ni tänka er den här utsikten från ert hem?
Eller hur?
Varför är andras bilder så bra när jag alltid blir skitful?
Det är bara filter.
-Vem är snyggingen? -Víctors ex.
-Eller hans vän. -Hon är inte jättesnygg.
Så ser jag inte ut när jag går.
Tänker du säga vart du vill komma eller?
-Vi har biljetter till konserten på Fula. -Överraskning.
Du sa att du mår bra, men du verkar låg. Vi vill hjälpa dig.
Jamen, tack.
Vi måste inte gå om du inte vill. Vi kan stanna och ta en drink.
Vi kan gå dit och se hur det är. Då blir du gladare. Du kan träffa tjejer.
Eller så går vi hem till mig och beställer pizza.
-Visst. -Carbonara vore gott.
Seriöst? Planen var att pigga upp Nerea, och ni försöker dra ner oss allihop.
Vad är det med er?
Tja…
Jag vet inte om Borja är redo för nåt seriöst.
Hör på, om Borja inte är redo att ta det steg du vill,
med en fantastisk kvinna som du, borde du kanske…
Vad är det med dig?
Jag insåg att du har rätt. Jag har låg självkänsla.
-Med Víctor blir förstärks det. -Du har rätt.
-Tycker du det? -Ja.
Jag vet att jag är problemet.
Okej.
Jag vill vara med Olga.
Jag visste det. Förlåt. Fortsätt.
Jag har fokuserat på firman sen jag sa upp mig och försummat henne.
-Och nu är det tvärtom. -Hon är kanske sårad.
Eller så kan jag inte säga "jag älskar dig" eller "jag gillar dig".
Skit i konserten. Följ med mig.
-Wow. -Det här är fantastiskt!
Madrid är här. Och bara ett steg bort…
Tomheten. Jag tog med er hit för metaforen.
Var det inte för drinkarna?
Det också, men vi har nått en punkt i livet
när vi måste våga hoppa.
Vad finns det där nere?
Vuxenlivet.
-Nej. -Det är inte så illa.
Jag tänker bli en cool, gammal dam som reser världen runt
och träffar sexiga pensionärssnubbar.
Jag vill bli en elegant dam som organiserar fester det skrivs om.
Ja. Varför inte?
Bara jag inte blir som Borjas mamma är jag nöjd.
Och du?
Du slutade älska mig När jag behövde dig
Herregud.
Du vände mig ryggen
Du slutade älska mig När jag minst anade det
När jag älskade dig som mest Kände du inte längre för det
Jag såg mig som värsta hårdingen
Men nu känner jag mitt hjärta
Du håller för hårt om det Sluta, älskling
Om du vill det, säger jag att du har rätt
Víctor, du har besök.
Tack.
Ett ögonblick.
Du slutade älska mig När jag minst väntade mig det
När jag älskade dig som mest…
Vad för dig hit?
Jag ville lämna tillbaka de här.
Menar du det?
Jag borde inte behöva definiera en relation för att må bra.
Det borde vara tvärtom.
Jag måste må bra.
Och jag behöver vara ensam.
Är du säker?
Jag börjar tröttna på all dramatik.
Jag också.
Därför måste vi sluta röra oss i cirklar.
Hej då, Víctor.
Du slutade älska mig När jag behövde dig
När jag behövde dig som mest Vände du mig ryggen
Du slutade älska mig När jag minst väntade det
När jag älskade dig som mest
Du kände inte längre för det
Ja.
PUBLICERAR
WEBBSAJT PUBLICERAD
Olga, jag tycker om dig.
Olga!
Olga?
Tjejer, jag vet hurdan gammal dam jag vill bli.
Jag vill berätta för mina barnbarn om mina äventyr,
men aldrig sluta uppleva nya.
Vad nu, då?
Toppen. Då lämnar jag er i ert nya hem.
-Tack så mycket. -Tack.
Men, då så. Grattis.
Aj! Mitt öga!
Mitt hem ska vara fullt av böcker. Det ska se vintage ut.
Och många av böckerna ska jag ha skrivit.
Ni kan aldrig gissa vem som ringde.
Nej.
Fan.
Nej.
Kommer!
Jag kommer!
Jag har inget bröd.
Och vin… Jag har bara rött. Jag dricker inte vitt.
Jag har öl om du vill ha det.
-Eller vatten eller… -Bara lugn, Valeria.
Det här går fort.
Vi har hört om dina framgångar med En bluff.
-Var det ändå ett misstag att lämna er? -Ja.
Men vi gör inte om det misstaget.
-Vi vill köpa rättigheterna och ge ut den. -I mitt namn?
En bluff av Valeria Férriz.
Strax tillbaka.
Nå? Vad säger du?
Ja, så klart. Ja.
Är den god?
En tiopoängare.
Undertexter: Jessika Johansson