‎UN SERIAL NETFLIX
‎IMPOSTOAREA‎, PARTEA A II-A, ‎DE VALERIA FÉRRIZ
‎APARTAMENT FRUMOS ‎VIZAVI DE MUZEUL PRADO
‎…EU ȘI ADRIÁN AM MURIT ÎNCET.
‎ÎȚI ORGANIZĂM EVENIMENTUL
‎- Trebuie să unesc punctele. ‎- E o sculă.
‎Uite.
‎- Doamne! ‎- Delicios!
‎- Aștepți o clipă? ‎- Stai, vreau o bucată.
‎- Vă rog, fetelor! ‎- Arată bine.
‎Doamne!
‎- Uite. ‎- S-a rupt partea de sus.
‎Să vedem!
‎Delicios.
‎- Îi dau opt. ‎- Stai.
‎Șapte și jumătate.
‎- Opt și de la mine. ‎- Mersi.
‎- Chiar? ‎- Șase!
‎Prea multă ceapă.
‎Lasă ceapa! Scazi media.
‎Trebuie să fim exigente ‎ca să găsim cea mai bună omletă.
‎- Dar… ‎- Ascultă.
‎Privește-o!
‎Te privește.
‎Șase și jumătate.
‎Bine! Începe oficial ‎provocarea anuală a omletelor!
‎Ceea ce a unit o omletă ‎nu poate să despartă nicio ceapă.
‎La mine te referi?
‎Privește-mă în ochi când toastezi.
‎BAZAT PE ROMANELE ‎LUI ELÍSABET BENAVENT
‎- Pare promițător. ‎- Patru felii, vă rog.
‎Fac cinste. ‎Pentru noul meu apartament cu Borja.
‎- Ați găsit unul? ‎- Aproape.
‎Îl vedem pe primul azi.
‎N-ar trebui să vedeți mai multe?
‎Nu trebuie să gust mai multe omlete ‎ca să hotărăsc că asta e cea mai bună.
‎Valabil și pentru apartamente.
‎Nu, rahat!
‎La naiba! Nu se va întâmpla ‎și cu apartamentul, da?
‎Iar tu, ‎domnișoară „liberă ca pasărea cerului”?
‎- L-ai văzut pe Carlos? ‎- Da, luni.
‎Marți, pe Miguel. Joi, pe Dan.
‎Vineri, pe Javi și apoi pe Dani.
‎- Cum reușești? ‎- Pentru asta are carnețelul roșu.
‎Sunt elegantă și nu dau detalii.
‎Dar omleta asta nu e cel mai bun lucru ‎pe care l-am gustat săptămâna asta.
‎Mâncăm!
‎Bine. Tu și Olga doar tricotați.
‎- Nu ne-am văzut de ceva vreme. ‎- De ce? Ce s-a întâmplat?
‎Sunt ocupată ‎de când sunt liber profesionist.
‎O fi și ea ocupată. N-am mai vorbit.
‎Am nevoie de mai multă bere ‎la omleta asta.
‎E mai seacă decât mine.
‎Mi-e greu cu noul roman ‎și sunt un pachet de nervi.
‎Iar stresată nu pot să scriu.
‎- Dacă nu scriu, mă stresez. ‎- Am înțeles.
‎- Sunt liber profesionist, pot să te ajut. ‎- Ai doar o săptămână.
‎Sunt mai organizată decât tine.
‎Ți-a spus-o.
‎Ai nevoie de o rutină când lucrezi acasă. ‎De un program de lucru.
‎Setează-ți alarma ‎și lucrează la aceleași ore.
‎- Înainte de ora 10:00. ‎- Haide!
‎Sportul îți limpezește mintea.
‎- Ieșim la jogging. ‎- Eu și sportul…
‎Încă am febră musculară ‎de la yoga atârnată.
‎- Serios? ‎- Fă-ți un program.
‎- Orice ai face, nu scrie în pijama. ‎- De ce?
‎Dacă nu te schimbi rapid, ‎rămâi în ea toată ziua.
‎Trebuie să te organizezi.
‎Doar omletele sunt bune ‎pe jumătate făcute.
‎- Ce seacă e! ‎- Încă o rundă.
‎Vezi asta, iubitule?
‎Vezi întreg Madridul. Se vede Torrespaña!
‎- Vezi? ‎- Da.
‎Priveliștea e minunată.
‎E un apartament spațios, ‎cu multă lumină naturală.
‎- E la stradă. ‎- Mie îmi ajunge să fie spațios.
‎Nu e. Părea mai mare în poze.
‎- Iubitule! ‎- Ba nu.
‎Ai văzut asta? Are două chiuvete, nu una.
‎Vezi?
‎Păsărele!
‎- Are încălzire centrală? ‎- Da.
‎Nu, scuze. E pe gaz.
‎- E foarte scump. ‎- Dragule.
‎Iar bucătăria nu e ascunsă în dulap.
‎Da, e mare, dar cine o va curăța?
‎Are câte o priză telefonică ‎în fiecare cameră și trei în sufragerie.
‎Grozav! E perfect pentru anii '90 ‎când oamenii aveau telefon fix.
‎- Borja. ‎- Prețul e cel stabilit.
‎Plus două luni pentru comision și avans.
‎Două luni? Trebuie să te plătim ‎ca să ne arăți apartamentul?
‎Nu e apartamentul potrivit.
‎Ascultă.
‎- Putem vorbi puțin? ‎- Bine.
‎Ne scuzați o clipă? Mulțumesc.
‎Ți-a plăcut apartamentul ‎când ți-am arătat anunțul.
‎- Dar avansul e mare. ‎- Da.
‎Să ne gândim câteva zile.
‎Va fi închiriat în câteva zile.
‎Vom găsi altul. Nicio problemă.
‎Greu găsești un apartament ca ăsta ‎la acest preț.
‎- Vezi ? ‎- Am văzut doar unul.
‎Simți când e cel potrivit.
‎- Pot să vorbesc cu iubita mea? ‎- Pentru ce?
‎Ca să te mai plângi? Nu am chef.
‎Scuze că ți-am irosit timpul. ‎Merg la muncă. Vorbim mai încolo.
‎Am spus ceva greșit?
‎Vrei să vezi garajul sau…
‎Tu nu…
‎În sfârșit aveam totul
‎Și ți-am oferit totul
‎În sfârșit ai avut nevoie de mine
‎Apoi nu te-ai mai gândit la mine
‎- Bună! ‎- Poți să așezi astea?
‎Uite cine s-a hotărât să vină.
‎- Nu e corect. Și eu te-am sunat. ‎- Da, după ce m-ai ignorat zile întregi.
‎Ți-am scris și ți-am spus ‎că sunt ocupată cu munca.
‎Acum, eu sunt cea ocupată.
‎- Stai! Lasă-mă să… ‎- Începe cursul. Pregătiți-vă.
‎Azi vom picta natură moartă.
‎Vom folosi vopsele acrilice, da?
‎Începem cu creioane.
‎Îți amintești ‎ce ți-am spus săptămâna trecută?
‎Am fost atentă
‎Și am știut ce va urma
‎Îmi mergea și mie bine
‎Mi-am dat seama
‎Repară-ți încălzirea. ‎Mă simt ca în Laponia.
‎Știu.
‎Nu e nicio grabă. ‎De aceea trăim lângă Mediterană.
‎Bine.
‎Cum merge al doilea roman?
‎Rău.
‎- Sigur nu e chiar așa. ‎- Ba da.
‎Nu, Lola!
‎Nu !
‎Nu te uita! Lola!
‎- Știu eu cum ești. Nu te uita! ‎- ‎„Impostoarea, ‎partea a doua.”
‎Titlul e de rahat. ‎Sper că începutul e mai…
‎Doar titlul îl ai?
‎Da.
‎- Dar… ‎- Ți-am spus că am blocajul scriitorului.
‎Val, ai fi putut să scrii ‎măcar un paragraf.
‎Nu știu exact ce îmi doresc să scriu.
‎Vreau să fie mai mult despre mine ‎și mai puțin despre cei din jur.
‎Ai vorbit cu Víctor?
‎- De la cearta cu Adrián, nu. ‎- Haide…
‎Nu știu de ce, dar de câte ori sunt cu el…
‎Nu știu de ce,
‎dar mă simt mică.
‎Mai mică.
‎- Val. ‎- Știu, e vina mea.
‎Numai a mea. ‎Am știut mereu ce vrea Adrián
‎și ce nu vrea Víctor. Între timp…
‎Lași bărbații să preia conducerea. ‎Mereu te plângi.
‎Trebuie să-ți dai seama ce vrei.
‎Nu mă plâng.
‎Trebuie să vorbești cu Víctor.
‎Vă iubesc pe amândoi
‎și nu-mi doresc ‎decât să vă văd împreună, dar…
‎Poate nu sunteți în același loc.
‎Merg să fac pipi.
‎Intră.
‎Da, ți-am cumpărat ceai.
‎- Sper să te încălzească. ‎- Mulțumesc.
‎Regret ceea ce s-a întâmplat cu Adrián.
‎Dar regret și mai tare ‎felul cum m-am comportat cu tine.
‎Nu-ți face griji.
‎Ai trecut prin multe în scurt timp. ‎E normal.
‎Despre asta voiam să vorbim.
‎În afară de ce mi-a spus Adrián, ‎m-am gândit.
‎Și eu.
‎- Chiar? ‎- Da!
‎Bine, problema e că…
‎dacă e să fiu sinceră cu mine, ‎cred că acum am nevoie de…
‎Chei?
‎Cheile casei mele.
‎Pentru tine.
‎Nu spui nimic?
‎Doar că…
‎nu mă așteptam la asta.
‎N-am dat niciodată cheile nimănui. ‎Tu ești prima.
‎Nu voiai cumva să…
‎Nu știu dacă voi putea ‎să-ți ofer tot ce ai nevoie, dar…
‎vreau să fac tot posibilul.
‎Așadar?
‎Accepți?
‎Totul sună mai bine cu tine
‎Totul devine mai calm când mă privești
‎Totul sună mai bine cu tine
‎- Nu! ‎- Nu!
‎Totul sună mai bine cu tine
‎Ce?
‎EȘTI FOARTE FRUMOASĂ CÂND DORMI ‎ȘI NU VOIAM SĂ TE TREZESC.
‎P.S. CHIAR EXIȘTI?
‎Fetelor! Cine vine ‎la micul dejun la Víctor?
‎- Nu răsturna. ‎- N-o fac.
‎Am o problemă.
‎- Le iau eu. ‎- Dă-mi-le.
‎Atenție, frige.
‎- Intrați. ‎- Ai grijă.
‎- Ține. ‎- Ce s-a întâmplat?
‎- E frig, nu? ‎- Bună!
‎- Intră! ‎- E cald aici.
‎Așteptările mele pentru apartamentul nou ‎vor fi prea mari.
‎De ce ești singură aici?
‎Poftim?
‎Nu mă mut cu el.
‎A vrut să mă facă să mă simt mai bine.
‎Surpriză! Îl lași să preia conducerea.
‎Nu e așa.
‎Nu, nu sunt doar niște chei.
‎Sunt o ușă deschisă.
‎Poate că ăsta e începutul.
‎Ești întruchiparea puterii, Val.
‎Cui îi pasă de prostia cu „regăsirea”?
‎Mai bine regreți ‎decât să te întrebi cum ar fi fost.
‎- Adică? ‎- E ceva ce spune mereu Víctor.
‎Val își arată personalitatea citându-l.
‎Sunteți prietenele mele. ‎Bucurați-vă pentru mine.
‎Începe prin a-ți crea propriul citat.
‎S-a terminat.
‎Prima ta zi în casa lui se încheie ‎cu o scenă dintr-un film de Tarantino.
‎- Haide! ‎- Aici e cupa pe care mi-ai cerut-o.
‎Nu e amuzant! N-o să scap de pata asta.
‎Ai putea avea cearșaf pentru ciclu, ‎așa cum sunt chiloții.
‎Să ridice mâna cine n-a pătat vreodată ‎cearșaful cu sânge.
‎Mincinoaso!
‎- Ai încercat cu apă oxigenată? ‎- Ce?
‎Îl putem înlocui.
‎- Ce marcă e? ‎- Să vedem. Uite.
‎Trei sute de euro?
‎- Ar fi bine să termin al doilea roman. ‎- Sau măcar să scrii data.
‎Cine naiba folosește ‎cearșafuri de 300 de euro?
‎Dormi când le folosești.
‎E alergic la unele fibre.
‎De aceea alege mereu cearșafuri ‎și lenjerie de calitate superioară.
‎Când stătea la hotelul meu, ‎se trezea mereu cu o iritație.
‎- Era o nebunie. Sărmanul. ‎- La hotelul tău?
‎Adică oriunde stătea. ‎N-am zis „hotelul meu”.
‎Ba ai zis.
‎Scuze.
‎Lola?
‎DOUĂ LUNI?
‎TREI LUNI?
‎Dacă ți-aș fi spus că am fost împreună ‎două sau trei luni, ai fi luat-o razna.
‎Ați fost împreună două sau trei luni?
‎Nu știu. Nu avem zece ani. ‎Cine le numără?
‎- Eu! ‎- Eu…
‎Eu nu.
‎Nu, iar când mi-a povestit ‎despre sexul oral,
‎n-am reacționat bine.
‎Mulțumesc.
‎De asta nu mi-ai spus?
‎- Eu am făcut-o. ‎- Nu.
‎Ba da. Chiar atunci.
‎Despre tipul cunoscut în Belin ‎cu care a fost mai mult decât sex.
‎Timpul trecea, ‎ne-o trăgeam mai puțin, vorbeam mai mult
‎și am hotărât să rămânem prieteni.
‎- Mă panichez. ‎- Vezi?
‎O iei razna.
‎N-a meritat să-ți spun. ‎La început, părea o aventură.
‎N-am vrut să te derutez.
‎Sunt sigură că nu te-ai fi cuplat cu el.
‎Da, și s-a întâmplat ‎cu mult timp în urmă, nu?
‎Exact.
‎Sunt sigură ‎că Lola e acum o amibă pentru Víctor.
‎Da.
‎Arde ceva?
‎- Cupa! ‎- Am uitat!
‎Rahat! M-am ars!
‎- Bună ziua. ‎- Bună.
‎- Sunt Nerea Bernal. ‎- Da.
‎- Unde e Olga? ‎- E sus.
‎- Mulțumesc. ‎- Bine.
‎- Bună. ‎- Ce faci aici?
‎Muncesc.
‎Știu. De asta m-am înscris la atelier.
‎- Cum? ‎- Azi sunt eleva ta.
‎Nerea, e un curs de avansați.
‎- Serios? ‎- Da!
‎Întotdeauna am fost bună la pictură.
‎- Aici? ‎- Da!
‎- Halatul. ‎- Mulțumesc.
‎- Bună! ‎- Bu…
‎Încă ești supărată ‎din cauza apartamentului?
‎- Nu știam că-ți place așa mult. ‎- Începusem să împachetez.
‎Am doar o cutie. Nu sunt nebună.
‎Nu înțeleg. Din poze ți-a plăcut.
‎Ai spus că asta e ceea ce căutam. ‎Dar n-ai făcut decât să te plângi.
‎Mama. O sun mai târziu.
‎- E vorba… ‎- Da?
‎Doar că…
‎Am standarde înalte.
‎Nu, Borja. Uită-te la locul ăsta.
‎Ăsta nu are standarde înalte. ‎Locul acela era perfect.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Nu le-am spus alor mei.
‎Asta e.
‎Voi găsi momentul potrivit.
‎Trebuie să-ți permită ‎să te muți cu iubita ta?
‎Ai 30 de ani, nu 16.
‎Încearcă să înțelegi. Îmbătrânesc, ‎iar eu sunt singur la părinți.
‎Sunt doar scuze ‎ca să nu locuiești cu mine.
‎- Asta e. ‎- Nu.
‎- Nu? ‎- Nu!
‎Trebuie să-i pregătesc ‎pentru asemenea vești.
‎Când te vor cunoaște, te vor plăcea.
‎- Sigur că da. ‎- Da!
‎Trebuie să plec.
‎Mami?
‎Da, îmi pare rău. Vin imediat.
‎E mai bine să nu ne vedem
‎Prefer să stai departe
‎Gratiile cuștii mele
‎Au fost ideea ta
‎E foarte bună.
‎Ai putea să mai adaugi umbră aici.
‎Și ai grijă cu curba asta.
‎Dar…
‎restul e grozav.
‎Ce părere ai?
‎Nu-i rău.
‎E altceva.
‎Ai dreptate. Știu că am dispărut puțin.
‎- Puțin? ‎- Nu trebuie să te superi.
‎O să fiu sinceră.
‎Pictura ta e nașpa,
‎dar e ceva bun în asta.
‎Ai riscat chiar ‎dacă habar nu aveai ce urmează.
‎Mersi?
‎Ai riscat cu acest tablou.
‎Ai riscat la muncă.
‎Vrei să riști cu mine?
‎Da, sunt aici.
‎Nu.
‎Nu te mai învârti în jurul cozii.
‎Fii sinceră, Nerea.
‎Vrei o relație serioasă cu mine?
‎Concentrează-te la fundal. ‎E cea mai ușoară parte.
‎Nu, stai.
‎Lasă-l în suc propriu, fără ulei.
‎Ce bucătar am!
‎Virginia mi-a arătat acest truc.
‎Virginia.
‎Prietena ta.
‎GELOASĂ?
‎NESIGURANȚĂ
‎Mi-a venit ciclul dimineață.
‎Și…
‎ți-am pătat cearșaful.
‎Îmi pare rău. Promit că îl voi înlocui.
‎Imediat ce pot economisi ‎sau obțin un împrumut.
‎Nu trebuie să-l înlocuiești.
‎- Serios ? ‎- Sigur că nu.
‎Am ars și un vas cu cupa menstruală.
‎Ai inundat și baia sau nu-mi spui?
‎Nu, dar am dat peste o sticlă de vin ‎și un pahar.
‎Am spart raftul cu condimente, ‎deci nu e piper, scorțișoară și cuișoare.
‎Și nici orez.
‎Era plin de cioburi.
‎Altceva ?
‎Nu!
‎Îmi pare rău.
‎Îmi pare tare rău!
‎Să nu-ți pară.
‎Amintește-mi să-mi fac asigurare mai bună.
‎Ticălosule!
‎- Dar o să te țin eu. ‎- Da?
‎Ca să nu spargi altceva.
‎Ai grijă.
‎- Dar somonul? ‎- Tu ești somonul.
‎E bun la asta, nu?
‎Curbează-ți spatele.
‎Uite așa.
‎Ești bine?
‎Da.
‎- Vino încoace. ‎- Bine.
‎Serios?
‎E o curea, nu un seif.
‎Ați reușit?
‎- Te ajut? ‎- Da.
‎Bine.
‎Poziția misionarului?
‎- Mă dezamăgești. ‎- Oprește-te!
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Nimic.
‎Nu-i nimic.
‎Trebuie să merg la baie.
‎Coitus interruptus.
‎E des întâlnită.
‎Mie și lui Víctor nu ni s-a întâmplat.
‎- Lasă-mă în pace. ‎- Cine, eu?
‎Sunt doar o plăsmuire a imaginației tale. ‎Scapă de mine.
‎- La naiba! ‎- Se pare că rămân.
‎E doar vina ta. ‎Trebuia să-mi spui mai devreme.
‎Pentru că atunci când îți spun lucruri, ‎reacționezi matur și responsabil.
‎Tu și Víctor sunteți prieteni. ‎Mi-ai spus asta și te cred.
‎Ți-am mai spus ‎că nu am sentimente pentru Sergio
‎și uite.
‎Totul bine?
‎Sunt puțin obosită. ‎Ar trebui să plec acasă.
‎- De ce pleci? Am făcut sau am zis ceva? ‎- Mă simt copleșită.
‎Trebuie să scriu.
‎Trebuie să mă întorc la scris.
‎E o minciună. N-a scris nimic.
‎Nu poți să scrii mai târziu?
‎Vorbim mâine, promit.
‎De ce îți pasă că sunt aici?
‎Lasă-l să conducă, ca de obicei.
‎- Ce faci? ‎- Scuze.
‎Verificam ceva.
‎- Ce anume? ‎- Ieșeai?
‎Da, trebuie să iau cadouri.
‎- Te însoțesc. ‎- Bine.
‎M-a durut.
‎Îmi pare rău.
‎Bagheta sau iepurele?
‎Da, de ce să aleg doar una?
‎Când…
‎Când erai cu Víctor,
‎foloseai așa ceva cu el?
‎Ei bine…
‎nu.
‎- Nu mi-a cerut să port așa ceva. ‎- Știi la ce mă refer.
‎Ești misterioasă în legătură cu Víctor.
‎Normal că sunt curios.
‎Nici nu mi-ai spus cine a rupt relația.
‎A trecut mult timp. ‎Nu-mi amintesc ce făceam în pat.
‎Haide, încearcă să mă înțelegi.
‎Ești zeița sexului. Afrodita din Madrid.
‎Idolul meu senzual.
‎Iar eu nici nu știu ce e asta.
‎Sincer, nici eu.
‎Dar…
‎nu e o competiție.
‎Dacă există atracție, ce mai contează?
‎Vorbesc prostii?
‎Da. Stima ta de sine scăzută ‎e de vină.
‎Dar treaba cu zeița sexuală ‎și cu Afrodita e adevărată.
‎Uite.
‎Sper ca într-o zi să vezi și tu ce văd eu.
‎- Bună, Elena! ‎- Bună!
‎Unde sunt colecțiile ‎Erika Lust și Lucie Blush comandate?
‎Ai uitat.
‎EȘTI CEA MAI BUNĂ MAMĂ DIN LUME
‎Bună!
‎- Scuze, nu mă interesează. ‎- Nu! Stați așa.
‎Eu sunt Carmen.
‎Carmen?
‎Iubita lui Borja.
‎Fiul meu nu are iubită.
‎Scuze.
‎Ăsta e apartamentul 3B, nu?
‎- Da. ‎- Bine.
‎Atunci, fiul dvs. are iubită.
‎- Aș ști, sunt mama lui. ‎- Eu aș ști, mi-o trag cu el.
‎Nu-i așa?
‎Carmen?
‎Cine e fata asta?
‎Da, cine sunt?
‎Ea e… Carmen.
‎Intră. Ia loc.
‎Ia loc.
‎Cum poți fi mofturos în privința ‎apartamentului când dormi aici?
‎Pot să-ți explic.
‎Abia aștept să aud.
‎- Vrei o cafea? ‎- Nu, mulțumesc.
‎- Vrei? ‎- Nu, mulțumesc.
‎Bine. Să auzim.
‎- Bine. ‎- Da?
‎Scuze. Minciunele?
‎- Mulțumesc, mami! ‎- Știi că te iubesc.
‎Mulțumesc.
‎Chiar preferi asta decât să stai cu mine?
‎- Asta? ‎- Nu, nu aia.
‎Să trăiești ca un adolescent ‎cu mama ta care intră fără să bată!
‎- O să pun o grămadă de rufe. ‎- Uite, sunt niște șosete aici.
‎Poți să iei și astea.
‎Bine.
‎- Sunt părinții mei. ‎- Iar eu sunt iubita ta!
‎Ai încercat astea?
‎- Glumești? ‎- Nu, sunt delicioase.
‎Puri.
‎Carmen.
‎Vă puteți imagina să vedeți asta de acasă?
‎Nu?
‎De ce ies pozele altora grozave, ‎iar eu arăt mereu ca un rahat?
‎Sunt doar filtre.
‎- Cine e sexy? ‎- Fosta lui Víctor.
‎Ei bine, prietena lui.
‎Nu e așa frumoasă.
‎Nu arăt așa când merg.
‎Îmi spuneți și mie unde mergem?
‎Avem bilete la un concert la Fula.
‎Surpriză.
‎Ai zis că ești bine, ‎dar te-am văzut abătut.
‎Vrem să te înveselim.
‎Mulțumesc.
‎Nu trebuie să mergem dacă nu vrei. ‎Rămânem să bem ceva.
‎Putem merge să vedem cum e.
‎Te vei înveseli, vei cunoaște fete.
‎Sau mergem la mine și comandăm pizza.
‎- Sigur. ‎- Mi-e poftă de carbonara.
‎Serios? Voiam să o înveselim pe Nerea, ‎și acum vrei să ne deprimăm toate.
‎Ce e cu voi?
‎Ei bine…
‎nu cred că Borja e pregătit ‎pentru o relație serioasă.
‎Dacă Borja nu e pregătit ‎pentru ceea ce-ți dorești tu,
‎care ești o femeie uimitoare, ‎poate că ar trebui…
‎Ce e cu tine?
‎Mi-am dat seama că ai dreptate. ‎Nu am încredere în mine.
‎- Și cu Víctor e și mai rău. ‎- Ai dreptate.
‎- Și tu crezi asta? ‎- Da.
‎Știu că eu sunt problema.
‎Bine.
‎Vreau să fiu cu Olga.
‎Știam eu! Scuze, continuă.
‎De când am demisionat, m-am concentrat ‎pe afacerea mea și am ignorat-o.
‎- Acum e invers. ‎- Poate că e doar rănită.
‎Sau sunt incapabilă ‎să spun „te iubesc” sau „te plac”.
‎La naiba cu concertul! Veniți cu mine.
‎- Mamă! ‎- E uimitor!
‎Madridul e aici.
‎- Și, la un pas distanță… ‎- E golul.
‎V-am adus aici pentru metaforă.
‎Nu pentru băuturi?
‎Și pentru asta. ‎Dar suntem într-un moment al vieții
‎în care trebuie să facem un salt.
‎Ce anume ar fi jos?
‎Maturitatea.
‎- Nu. ‎- Nu e așa rău.
‎Fetelor, eu vreau să fiu o bătrână mișto ‎care călătorește prin lume
‎și iese cu pensionari sexy.
‎Vreau să fiu o doamnă elegantă
‎care organizează ‎petreceri demne de reviste.
‎Da. De ce nu?
‎Cât timp nu voi fi ca mama lui Borja, ‎voi fi fericită.
‎Și tu?
‎Ai încetat să mă iubești ‎Când aveam nevoie de tine
‎Doamne!
‎Mi-ai întors spatele
‎Ai încetat să mă iubești ‎Când nu mă așteptam
‎Când te iubeam cel mai mult ‎Te-ai săturat
‎Mă credeam cel mai tare
‎Dar acum încep să simt
‎Îmi strângi prea tare inima, iubito
‎Dacă vrei, îți dau dreptate
‎Víctor, ai un vizitator.
‎Mulțumesc.
‎Dă-mi un minut.
‎Ai încetat să mă iubești ‎Când nici nu mă așteptam
‎Când te iubeam cel mai mult…
‎Ce surpriză!
‎Voiam să-ți dau astea înapoi.
‎Serios?
‎N-ar trebui să definesc o relație ‎ca să mă simt bine.
‎Ar trebui să fie exact opusul.
‎Trebuie să fiu bine.
‎Și trebuie să fiu singură.
‎Sigur?
‎Încep să mă satur de toate astea.
‎Și eu.
‎De aceea e mai bine ‎să nu ne mai învârtim în cerc.
‎Rămas-bun, Víctor!
‎Ai încetat să mă iubești ‎Când aveam nevoie de tine
‎Când aveam nevoie de tine cel mai mult
‎Mi-ai întors spatele
‎Ai încetat să mă iubești ‎Când nici nu mă așteptam
‎Când te iubeam cel mai mult
‎Te-ai săturat
‎Alo?
‎PUBLICARE
‎WEBSITE-UL A DEVENIT PUBLIC
‎Olga, îmi placi.
‎Olga!
‎Olga?
‎Fetelor, știu ce fel de bătrână ‎vreau să fiu.
‎Vreau să le spun nepoților ‎despre aventurile mele,
‎dar să le am în continuare.
‎Și acum?
‎Grozav. Deci vă las în noua voastră casă.
‎- Mulțumesc foarte mult. ‎- Mulțumesc.
‎Felicitări!
‎Becul!
‎Iar casa mea va fi plină de cărți. ‎Va părea de modă veche.
‎Și multe dintre ele vor fi scrise de mine.
‎Apropo, nu vei crede cine m-a sunat.
‎Nu!
‎Rahat!
‎Nu!
‎Imediat!
‎Vin acum!
‎Nu am pâine.
‎Și am doar vin roșu, nu beau alb,
‎dar am bere dacă dorești.
‎- Sau apă… ‎- Nu-ți face griji, Valeria.
‎Nu va dura mult.
‎Am auzit de succesul ‎Impostoarei.
‎Mai crezi ‎că a fost o greșeală să vă părăsesc?
‎Da! Dar nu vom repeta aceeași greșeală.
‎Vrem să cumpărăm drepturile ‎și să o publicăm.
‎Cu numele meu?
‎Impostoarea‎, de Valeria Férriz.
‎Mă întorc imediat.
‎Și? Ce părere ai?
‎Da. Sigur că da.
‎E bună?
‎E de zece.
‎Subtitrarea: Mircea Pricăjan