‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- "מתחזה - חלק שני"‬ ‫מאת ולריה פריס -‬
‫- דירה יפה מול מוזיאון הפראדו -‬
‫- ...אדריאן ואני גווענו. -‬
‫- אנחנו מארגנים את האירוע שלך -‬
‫צריך לחבר את הנקודות.‬ ‫-זה זין.‬
‫תסתכלי.‬
‫אוי, אלוהים.‬ ‫-טעים.‬
‫אתן יכולות לחכות שנייה?‬ ‫-רגע, אני רוצה חתיכה.‬
‫בנות, בבקשה.‬ ‫-זה נראה כל כך טוב.‬
‫אלוהים!‬ ‫-וואו.‬
‫תראו.‬ ‫-הקצה של החתיכה שלי נשבר.‬
‫בואו נראה... מעולה.‬
‫שמונה.‬ ‫-רגע.‬
‫שבע וחצי.‬
‫שמונה גם לדעתי.‬ ‫-תודה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫שש.‬
‫יותר מדי בצל.‬
‫אל תהיי אנטי-בצל. את תורידי את הממוצע.‬
‫כדי למצוא את ה-חביתה במדריד‬ ‫עלינו להיות בררניות.‬
‫אבל...‬ ‫-תראי.‬
‫תראי אותה.‬ ‫-תראי אותה.‬
‫היא מסתכלת עלייך.‬
‫שש וחצי.‬
‫בסדר! "אתגר החביתה" השנתי החל באופן רשמי!‬
‫מה שהחביתה איחדה, שום בצל לא יוכל להפריד.‬
‫זה מכוון אליי?‬
‫היי, תסתכלו לי בעיניים כשמרימים כוסית.‬
‫- על פי ספריה של אליסבט בנאוונט -‬
‫טוב, זה נראה מבטיח.‬ ‫-ארבע חתיכות, בבקשה.‬
‫- 2.6. אתגר החביתה -‬
‫זה עליי. לחיי דירתי החדשה עם בורחה.‬ ‫-מצאתם?‬
‫כמעט. אנחנו רואים את הראשונה היום.‬
‫לא כדאי שתראו עוד לפני שתחליטו?‬
‫אני לא צריכה לראות עוד חביתות‬ ‫כדי לדעת שזו הכי טובה.‬
‫זה נכון גם לגבי דירות.‬
‫לא, לעזאזל.‬
‫לעזאזל. זה לא יקרה עם הדירה שלי, בסדר?‬
‫ומה איתך, גברת "חופשיה כמו ציפור"?‬
‫נפגשת עם קרלוס?‬ ‫-כן, ביום שני.‬
‫ועם מיגל ביום שלישי. דני בחמישי.‬
‫חאבי ביום שישי ואז דני שוב.‬
‫איך את עושה את זה?‬ ‫-בשביל זה נועד הפנקס האדום שלה.‬
‫אני לא מנשקת ורצה לספר כי יש לי קלאסה.‬
‫אבל הביצים האלה‬ ‫הם לא הכי טובות שטעמתי השבוע.‬
‫אנחנו אוכלות.‬
‫כן. את ואולגה סתם סורגות יחד.‬
‫מזמן לא נפגשתי איתה.‬
‫למה? מה קרה?‬
‫הייתי עסוקה מאז שהפכתי לעצמאית.‬
‫אני חושבת שגם היא עסוקה. לא דיברנו.‬
‫צריך עוד בירה‬ ‫כדי להוריד את החביתה הזו.‬
‫היא יבשה יותר ממני.‬
‫להתחיל את הספר החדש זה קשה וזה מלחיץ אותי.‬
‫כשאני לחוצה, אני לא כותבת.‬
‫וכשאני לא כותבת, אני נלחצת.‬ ‫-הבנו.‬
‫בתור עצמאית, אני יכולה לעזור.‬ ‫-את עצמאית רק שבוע.‬
‫אני יותר מאורגנת ממך.‬
‫אכלת אותה!‬
‫את צריכה שגרה כדי לעבוד מהבית.‬
‫שעות עבודה, כמו במשרד.‬
‫שימי תזכורת לכתוב בשעה קבועה כל יום.‬
‫אבל לפני עשר בבוקר.‬ ‫-בחייך!‬
‫התעמלות מעולה לניקוי הראש.‬
‫אנחנו יכולות לרוץ.‬ ‫-אני והתעמלות...‬
‫עדיין כואב לי מהקטע של העטלף שעשינו ביוגה.‬
‫באמת?‬ ‫-תגדירי לעצמך לוח זמנים.‬
‫לא משנה מה, אל תכתבי בפיג'מה.‬ ‫-למה?‬
‫אם לא תחליפי ישר, תיתקעי בה כל היום.‬
‫עלייך להתחייב.‬
‫רק חביתות טובות כשהן חצי עשויות.‬
‫היא כזו יבשה.‬ ‫-עוד סיבוב.‬
‫מותק, ראית את זה?‬
‫נוף לכל מדריד. הנה מגדל ספרד.‬
‫רואה?‬ ‫-כן.‬
‫הנוף מדהים.‬
‫זו דירה מרווחת מאוד עם הרבה אור טבעי.‬
‫היא פונה לרחוב.‬ ‫-"מרווחת" זה מספיק כדי לקנות אותי.‬
‫היא לא... היא נראית גדולה יותר בתמונות.‬
‫לא נכון.‬ ‫-מותק!‬
‫ראית את זה? יש שני כיורים, לא אחד.‬
‫רואה?‬
‫יש פה ציפורים קטנות.‬
‫יש חימום מרכזי?‬ ‫-כן...‬
‫לא, סליחה. גז טבעי.‬
‫זה ממש יקר.‬ ‫-בחייך, מותק.‬
‫והמטבח לא מוסתר בתוך ארון.‬
‫כן, הוא גדול, אבל מי ינקה אותו?‬
‫יש גם שקע טלפון בכל חדר‬
‫ושלושה בסלון.‬
‫נהדר! אם היינו בשנות ה-90‬ ‫כשהשתמשו בקו ביתי.‬
‫בורחה.‬ ‫-המחיר הוא כפי שכתוב.‬
‫ועוד חודשיים עמלה פלוס פיקדון.‬
‫חודשיים? אנחנו צריכים לשלם לך‬ ‫כדי להראות לנו את הדירה?‬
‫לא, זאת לא הדירה.‬
‫אוקיי.‬
‫אפשר לדבר רגע?‬ ‫-בטח.‬
‫סלחי לנו רגע? תודה.‬
‫אמרת שאתה אוהב את הדירה הזאת‬ ‫כשהראיתי לך את המודעה.‬
‫אבל יש מקדמה גדולה.‬ ‫-כן.‬
‫בואי נחשוב על זה כמה ימים.‬
‫היא לא תהיה בשוק עוד כמה ימים.‬
‫נמצא אחרת. אין בעיה.‬
‫קשה למצוא דירה עם מעלות כאלה במחיר הזה.‬ ‫-רואה?‬
‫ראינו רק אחת.‬
‫אפשר לדעת כשהאחת היא האחת.‬
‫מרגישים את זה.‬
‫אכפת לך אם אדבר איתה בפרטיות?‬
‫למה? כדי שתוכל להמשיך להתלונן?‬ ‫אין לי מצב רוח.‬
‫מצטערת שבזבזנו את זמנך.‬ ‫אני זזה לעבודה. נדבר אחר כך.‬
‫אמרתי משהו לא בסדר?‬
‫אתה רוצה לראות את החניה או ש...‬
‫את לא ממש...נכון?‬
‫היי.‬ ‫-אתה יכול למצוא לזה מקום בבקשה?‬
‫תראו מי החליט סוף סוף להופיע.‬
‫זה לא הוגן. גם אני התקשרתי אלייך.‬
‫אחרי שהתעלמת ממני ימים שלמים.‬
‫סימסתי לך ואמרתי לך שאני עסוקה בעבודה.‬
‫טוב, עכשיו אני זו שעסוקה בעבודה.‬
‫רגע, תני לי להסביר...‬ ‫-השיעור מתחיל. תכינו את הציוד שלכם.‬
‫אנחנו נעבוד על טבע דומם.‬
‫נשתמש בצבע אקרילי, בסדר?‬
‫בואו נתחיל בעיפרון.‬
‫זוכר מה אמרתי לך בשבוע שעבר?‬
‫תתקני את החימום. זה כמו לפלנד פה.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫אין מה למהר.‬ ‫לכן אנחנו חיים ליד הים התיכון.‬
‫בסדר.‬
‫אז איך מתקדם הספר השני?‬
‫רע.‬
‫אני בטוחה שזה לא כל כך רע.‬ ‫-זה כן.‬
‫לא, לולה!‬
‫לא.‬
‫אל תסתכלי. לולה!‬
‫אני מכירה אותך. אל תסתכלי!‬ ‫-"מתחזה, חלק שני."‬
‫זה שם מחורבן.‬ ‫אני מקווה שההתחלה קצת יותר טו...‬
‫כתבת רק את השם?‬
‫כן.‬
‫אבל...‬ ‫-אמרתי לכן שיש לי מחסום כתיבה.‬
‫ול,‬
‫יכולת לכתוב פסקה, תאריך, משהו.‬
‫תראי, אני לא בטוחה על מה אני רוצה לכתוב.‬
‫אני רוצה שהספר הזה יהיה יותר עליי‬ ‫ופחות על האנשים בחיי.‬
‫דיברת עם ויקטור?‬
‫לא מאז שרבתי עם אדריאן.‬ ‫-בחייך...‬
‫אני לא יודעת למה, אבל כשאני איתו,‬
‫לא יודעת,‬
‫אני חשה קטנה.‬
‫קטנה יותר.‬
‫ול.‬ ‫-אני יודעת, זו אשמתי.‬
‫ורק אשמתי. תמיד ידעתי מה אדריאן רצה‬
‫ומה ויקטור לא רוצה. אבל במקביל, אני...‬
‫את נותנת לגברים להוביל. תמיד מתלוננת.‬
‫את צריכה להבין מה את רוצה.‬
‫איני מתלוננת.‬
‫את צריכה לדבר עם ויקטור.‬
‫אני אוהבת את שניכם,‬
‫ואין דבר שאני רוצה יותר מלראות אתכם ביחד,‬ ‫אבל...‬
‫אולי אתם לא באותו מקום.‬
‫עליי להשתין.‬
‫היכנסי.‬
‫כן, קניתי תה בשבילך.‬
‫אני מקווה שזה יחמם אותך.‬ ‫-תודה.‬
‫אני מצטערת על מה שקרה עם אדריאן.‬
‫אבל אני אפילו מצטערת יותר‬ ‫על איך שהגבתי כלפיך.‬
‫אל תדאגי בקשר לזה.‬
‫עברת הרבה בזמן קצר. זה נורמלי.‬
‫לכן רציתי לדבר איתך.‬
‫תראה, חוץ ממה שאדריאן אמר לי,‬ ‫התחלתי לחשוב.‬
‫גם אני.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. תראה, העניין הוא...‬
‫שאם אני כנה עם עצמי,‬ ‫אני חושבת שמה שאני צריכה עכשיו זה...‬
‫מפתחות?‬
‫מפתחות לבית שלי.‬
‫בשבילך.‬
‫תגידי משהו.‬
‫העניין הוא ש...‬
‫לא ציפיתי לזה.‬
‫מעולם לא נתתי את המפתחות שלי לאף אחת.‬ ‫את הראשונה.‬
‫אבל לא רצית ל...‬
‫אני לא יודע אם אוכל‬ ‫לתת לך את כל מה שאת רוצה, אבל...‬
‫אני רוצה לנסות כמה שאוכל.‬
‫אז מה?‬
‫את מסכימה?‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫מה?‬
‫- היית כל כך יפה כשישנת‬ ‫שלא רציתי להעיר אותך. -‬
‫- נ.ב. האם את אמיתית? -‬
‫בנות! מי באה לארוחת בוקר אצל ויקטור?‬
‫אל תשפכי.‬ ‫-אני לא.‬
‫יש לי בעיה.‬
‫אני אקח את זה.‬ ‫-תני לי.‬
‫זהירות, זה חם.‬
‫היכנסו.‬ ‫-זהירות.‬
‫הנה.‬ ‫-מה קרה?‬
‫קר בחוץ, לא?‬ ‫-היי.‬
‫היכנסו.‬ ‫-כל כך נעים פה.‬
‫וואו.‬
‫הציפיות שלי לדירה חדשה יהיו גבוהות מעכשיו.‬
‫למה את כאן לבד?‬
‫מה?‬
‫אני לא עוברת לגור איתו.‬
‫זו מחווה כדי לגרום לי להרגיש יותר בבית.‬
‫איזו הפתעה! את נותנת לו להוביל.‬
‫לא, זה לא ככה.‬
‫לא, אלה לא סתם מפתחות.‬
‫הם דלת פתוחה.‬
‫אולי זו ההתחלה.‬
‫את דוגמה ומופת של כוח, ול.‬
‫למי אכפת מכל השטויות של "למצוא את עצמך",‬ ‫נכון?‬
‫עדיף להתחרט ולא לתהות "מה היה קורה".‬
‫מה זה החרא הזה?‬ ‫-זה מה שוויקטור תמיד אומר.‬
‫ול מראה שיש לה אופי על ידי ציטוט שלו.‬
‫אתן חברות שלי.‬ ‫אתן יכולות לפחות לשמוח קצת בשבילי.‬
‫קודם תשיגי פתגם קיטשי משלך.‬
‫המכונה סיימה.‬
‫זה היום הראשון שלך עם המפתחות שלו‬ ‫וזה כמו סצנה מתוך סרט של טרנטינו.‬
‫בחייך.‬
‫הנה הגביעונית שביקשת.‬
‫זה לא מצחיק.‬ ‫בחיים לא אצליח להוציא את הכתם הזה.‬
‫את יכולה להשיג סדיני מחזור,‬
‫כמו תחתונים.‬
‫הרימו יד אם לא הכתמתן מצעים עם מחזור.‬ ‫-שקרנית!‬
‫ניסית מי חמצן?‬ ‫-מה?‬
‫אנחנו יכולות פשוט להחליף אותם.‬
‫איזה מותג הם?‬ ‫-בואו נראה. הנה, תראי.‬
‫שלוש מאות אירו?‬
‫כדאי שאתחיל להתקדם עם החלק השני של הספר.‬
‫או רק לכתוב תאריך.‬
‫מי לעזאזל משתמש בסדינים של 300 אירו?‬
‫ישנים כשמשתמשים בהם.‬
‫הוא אלרגי לסיבים מסוימים.‬
‫ליתר ביטחון,‬ ‫הוא קונה סדינים ותחתונים איכותיים.‬
‫כשהוא ישן איתי במלון,‬ ‫הוא תמיד התעורר עם פריחה.‬
‫זה היה מטורף. מסכן.‬ ‫-איתך במלון?‬
‫התכוונתי כשהוא ישן במלון.‬ ‫לא אמרתי "איתי".‬
‫כן אמרת.‬
‫סליחה.‬
‫לולה?‬
‫- חודשיים? -‬
‫- -שלושה חודשים? -‬
‫אם הייתי מספרת לך שיצאנו חודשיים-שלושה,‬ ‫היית נכנסת להיסטריה.‬
‫יצאתם חודשיים או שלושה?‬
‫אני לא יודעת. אנחנו לא בני עשר. מי סופר?‬
‫אני.‬ ‫-ואני.‬
‫לא, אני לא.‬
‫כלומר, לא, ולמעשה,‬ ‫כשהיא סיפרה לי על המציצה,‬
‫לא בדיוק הגבתי טוב.‬
‫תודה.‬
‫לכן לא סיפרת לי?‬
‫סיפרתי.‬ ‫-לא.‬
‫כן. סיפרתי לכן בזמנו.‬
‫על הבחור שפגשתי בברלין.‬ ‫שהתחברנו ברמה עמוקה יותר מסקס.‬
‫ככל שחלף הזמן הזדיינו פחות ודיברנו יותר‬
‫והחלטנו שנהיה חברים טובים יותר‬ ‫מאשר מאהבים.‬
‫אני מתחרפנת.‬ ‫-רואה?‬
‫היסטריה.‬
‫לא היה שווה לספר לך.‬ ‫בהתחלה זה היה נראה כמו סטוץ.‬
‫אז לא רציתי לבלבל אותך.‬
‫אני בטוחה שלא היית שוכבת איתו.‬
‫כן, ובכל מקרה, זה היה מזמן, נכון?‬
‫כן, בדיוק.‬
‫אני בטוחה שמבחינה מינית,‬ ‫ויקטור רואה את לולה כמו אמבה.‬
‫בדיוק.‬
‫משהו נשרף?‬
‫הגביעונית!‬ ‫-שכחתי!‬
‫שיט! שרפתי את עצמי!‬
‫צהריים טובים.‬ ‫-היי.‬
‫אני נריאה ברנל.‬ ‫-כן.‬
‫איפה אולגה?‬ ‫-למעלה.‬
‫תודה.‬ ‫-בטח.‬
‫היי.‬ ‫-מה את עושה כאן?‬
‫אני עובדת.‬
‫אני יודעת. לכן נרשמתי לסדנה.‬
‫מה?‬ ‫-אני תלמידה שלך היום.‬
‫נריאה, זה שיעור למתקדמים.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫תמיד ידעתי לצייר די טוב.‬
‫כאן?‬ ‫-כן.‬
‫החלוק שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫שלום.‬ ‫-שלו...‬
‫את עדיין כועסת על הדירה?‬
‫לא ידעתי שאהבת אותה כל כך.‬ ‫-התחלתי כבר לארוז.‬
‫רק קופסה אחת. אני לא משוגעת.‬
‫אני לא מבינה. אמרת שאתה אוהב את התמונות.‬
‫אמרת שזה בדיוק מה שחיפשנו.‬
‫פתאום, היו לך רק תלונות.‬
‫אימא שלי. אחזור אליה.‬
‫זה יותר קשור ל...‬ ‫-כן?‬
‫העניין הוא...‬
‫שיש לי סטנדרטים גבוהים.‬
‫לא, בורחה. תראה את המקום הזה, בסדר?‬
‫פה אין סטנדרטים גבוהים.‬ ‫המקום ההוא היה מושלם.‬
‫מה קרה?‬
‫לא סיפרתי להורים שלי.‬
‫זה מה שזה.‬ ‫-אני צריך למצוא את הזמן הנכון.‬
‫אתה צריך רשות לעבור לגור עם החברה שלך?‬
‫בחייך, אתה בן 30, לא בן 16.‬
‫תנסי להבין. הם מזדקנים. אני בן יחיד.‬
‫אלה רק תירוצים לא לגור איתי. זו דעתי.‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫אני צריך להכין אותם לחדשות כאלה.‬
‫אני בטוח שכשהם יפגשו אותך, הם יאהבו אותך.‬
‫כמובן.‬ ‫-כן.‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫אימא? כן, אני מצטער. אני בדרך.‬
‫זה ממש טוב.‬
‫אולי תוכלי להוסיף עוד הצללה כאן.‬
‫ותיזהרי עם הקימור הזה פה.‬
‫אבל...‬
‫השאר נהדר.‬
‫מה דעתך?‬
‫לא רע.‬
‫זה שונה.‬
‫את צודקת. נעלמתי קצת.‬
‫קצת?‬ ‫-אבל אין צורך לכעוס.‬
‫אני אהיה כנה.‬
‫הציור שלך חרא.‬
‫אבל יש בזה משהו טוב.‬
‫לקחת סיכון איתו, גם אם אין לך שמץ של מושג.‬
‫תודה?‬
‫לקחת סיכון בציור הזה.‬
‫לקחת סיכון בעבודה.‬
‫את מוכנה לקחת סיכון איתי?‬
‫ובכן, אני פה.‬
‫לא.‬
‫תפסיקי ללכת סחור סחור.‬
‫תהיי כנה, נריאה.‬
‫את רוצה משהו רציני איתי?‬
‫תתרכזי ברקע. זה החלק הכי קל.‬
‫לא, חכי.‬
‫תני לו להתבשל במיצים שלו, בלי שמן.‬
‫תראו איזה שף.‬
‫זה טריק שלמדתי מווירג'יניה.‬
‫וירג'יניה.‬
‫הידידה שלך.‬
‫- מקנאה? -‬
‫- חוסר ביטחון -‬
‫קיבלתי מחזור הבוקר.‬
‫ו…‬
‫הכתמתי את הסדינים שלך.‬
‫אני כל כך מצטערת. אני נשבעת שאקנה חדשים.‬
‫טוב, ברגע שאצליח לחסוך או לקבל הלוואה.‬
‫את לא צריכה לקנות חדשים.‬
‫ברצינות?‬ ‫-ברור.‬
‫גם שרפתי סיר עם הגביעונית שלי בטעות.‬
‫סתמת גם את האסלה‬ ‫או שאת שומרת את זה ליום אחר?‬
‫לא, אבל גם שברתי בקבוק יין וכוס.‬
‫ושברתי את מדף התבלינים שלך,‬ ‫אז אין פלפל, קינמון או ציפורן.‬
‫או אורז.‬
‫הוא היה מלא בזכוכית.‬
‫עוד משהו?‬ ‫-לא.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני באמת מצטערת.‬
‫אל תצטערי.‬
‫רק תזכירי לי לשדרג את ביטוח הדירה.‬
‫זבל.‬
‫אבל אני אחזיק אותך קרוב.‬ ‫-כן?‬
‫כדי שלא תשברי עוד משהו.‬
‫זהירות.‬
‫מה עם הסלמון?‬ ‫-את הסלמון.‬
‫הוא טוב, לא?‬
‫אבל תקשיתי את הגב או משהו.‬
‫ככה.‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫בוא הנה.‬ ‫-בסדר.‬
‫ברצינות?‬
‫זו חגורה, לא כספת.‬
‫את מצליחה?‬
‫שאני אוריד?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫מיסיונרית?‬
‫אני מאוד מאוכזבת ממך.‬ ‫-תפסיק.‬
‫מה קרה?‬ ‫-כלום.‬
‫זה כלום.‬
‫אני צריכה לשירותים.‬
‫אין אונות נשית.‬
‫זה נפוץ מאוד.‬
‫אבל זה אף פעם לא קרה לי ולוויקטור.‬
‫תניחי לי.‬ ‫-מי, אני?‬
‫אני פרי דמיונך. את צריכה להיפטר ממני.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-אני מניחה שאני נשארת.‬
‫הכול באשמתך.‬ ‫היית צריכה לספר לי על ויקטור קודם.‬
‫בטח, כי כשאני מספרת לך דברים‬ ‫את תמיד מגיבה בבגרות ובצורה סבירה.‬
‫את וויקטור רק חברים.‬ ‫אמרת לי את זה, ואני יודעת שזה נכון.‬
‫אמרתי לך גם שאין לי רגשות כלפי סרחיו‬
‫ותראי.‬
‫את בסדר?‬
‫אני עייפה. עדיף שאלך הביתה.‬
‫למה את הולכת? זה משהו שאמרתי או עשיתי?‬ ‫-אני מרגישה מוצפת.‬
‫בגלל הספר שלי.‬
‫אני צריכה לחזור כדי לכתוב.‬
‫זה שקר. היא לא כתבה כלום.‬
‫את לא יכולה לכתוב אחר כך?‬
‫נדבר מחר, אני מבטיחה.‬
‫למה אכפת לך אם אני כאן?‬
‫תני לו להוביל, כמו תמיד.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-סליחה.‬
‫בדקתי משהו.‬
‫מה?‬ ‫-את בדרך החוצה?‬
‫כן, בדרך לקנות כמה מתנות.‬
‫אני אלך איתך.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה כאב.‬
‫טוב,‬
‫סליחה.‬
‫שרביט או ארנב?‬
‫צודקת, למה לבחור רק אחד?‬
‫היי, כש...‬
‫כשהיית עם ויקטור,‬
‫השתמשת בדברים האלה איתו?‬
‫ובכן... לא.‬
‫הוא לא ביקש ממני ללבוש סטראפ-און.‬
‫הבנת למה התכוונתי.‬
‫את כל כך מסתורית לגבי ויקטור.‬
‫זה רק טבעי שאני סקרנית.‬
‫אפילו לא אמרת לי מי נפרד ממי.‬
‫זה היה כל כך מזמן.‬ ‫אני לא זוכרת מה עשינו במיטה.‬
‫בחייך, תנסי להבין אותי.‬
‫את אלת הסקס. אפרודיטה של מדריד.‬
‫האלילה החושנית שלי.‬
‫ואני אפילו לא יודעת מה עושים עם זה.‬
‫בכנות, גם אני לא.‬
‫ול,‬
‫זו לא תחרות.‬
‫כשיש כימיה, מה עוד את צריכה?‬
‫אני מתנהגת בטיפשות?‬
‫ממש.‬ ‫זה בגלל ההערכה העצמית הנמוכה הכרונית שלך.‬
‫אבל הקטע עם אלת הסקס ואפרודיטה של מדריד‬ ‫זה נכון.‬
‫תסתכלי.‬
‫אני מקווה שיום אחד תסתכלי על עצמך‬ ‫ותראי מה שאני רואה.‬
‫היי, אלנה.‬ ‫-היי.‬
‫איפה הקולקציה של אריקה לאסט ולוסי בלאש‬ ‫שהזמנתי?‬
‫שכחת.‬
‫- את האימא הכי טובה בעולם -‬
‫שלום.‬
‫סליחה, אני לא מעוניינת.‬ ‫-לא! רגע.‬
‫אני כרמן.‬
‫כרמן?‬ ‫-החברה של בורחה.‬
‫לבן שלי אין חברה.‬
‫אוי, סליחה!‬
‫זאת דירה 3 ב', נכון?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז לבן שלך כן יש חברה.‬
‫הייתי יודעת, אני אימו.‬
‫הייתי יודעת, אני שוכבת איתו.‬
‫נכון?‬
‫כרמן.‬
‫מי זו הבחורה הזו?‬
‫כן, מי אני?‬
‫זאת... כרמן.‬
‫היכנסי. שבי.‬
‫שבי.‬
‫איך אתה יכול להיות כל כך בררן לגבי הדירה‬ ‫כשאתה ישן פה?‬
‫אני יכול להסביר.‬
‫בסדר, אני מתה לשמוע את זה.‬
‫תרצה קפה?‬ ‫-לא, אימא, תודה.‬
‫את רוצה?‬ ‫-לא, אני בסדר, תודה.‬
‫בסדר. בוא נשמע.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן?‬
‫סליחה. דובשניות?‬
‫טעים, תודה, אימא.‬ ‫-אוהבת אותך.‬
‫תודה.‬
‫אתה באמת מעדיף את זה על פני מגורים איתי?‬
‫את זה?‬ ‫-לא, לא זה.‬
‫זה - לחיות כמו מתבגר‬ ‫ושאימא שלך נכנסת בלי לדפוק.‬
‫אני תכף מכניסה מכונה.‬ ‫-הנה, יש כאן גרביים.‬
‫ואת יכולה לקחת גם את זה.‬ ‫-וואו.‬
‫בסדר.‬
‫הם ההורים שלי.‬ ‫-ואני החברה שלך.‬
‫טעמת את זה?‬
‫אתה צוחק עליי?‬ ‫-לא, הם טעימים נורא.‬
‫פורי.‬ ‫-כרמן.‬
‫אתן יכולות לדמיין את הנוף הזה מהבית שלכן?‬
‫בחיי.‬
‫למה תמונות של אחרים כל כך נהדרות‬ ‫ואני תמיד נראית חרא?‬
‫זה הכול פילטרים.‬
‫מי החתיכה הזאת?‬ ‫-האקסית של ויקטור.‬
‫טוב, הידידה שלו.‬
‫היא לא כזו יפה.‬
‫אני לא נראית ככה כשאני הולכת.‬
‫אתן מתכוונות לספר לי לאן הולכים או מה?‬
‫יש לנו כרטיסים להופעה בבר.‬
‫הפתעה.‬
‫אני יודעת שאמרת שאת בסדר,‬ ‫אבל נשמעת מבואסת ורצינו לעודד אותך.‬
‫טוב, תודה.‬
‫אנחנו לא חייבות ללכת אם את לא רוצה.‬ ‫אפשר להישאר כאן ולשתות.‬
‫טוב, אנחנו יכולות ללכת ולראות איך שם.‬
‫זה יעודד אותך. תוכלי לפגוש בנות.‬
‫או שנוכל ללכת לדירה שלי ולהזמין פיצה.‬
‫בטח.‬ ‫-יש לי חשק לקרבונרה.‬
‫ברצינות? התוכנית הייתה לעודד את נריאה‬
‫ועכשיו אתן רוצות לדכא את כולנו.‬
‫מה קורה לכן?‬
‫טוב,‬
‫אני לא יודעת אם בורחה מוכן להתחייב.‬
‫תראי, אם בורחה לא מוכן להתחייבות שאת רוצה,‬
‫כאישה מדהימה, אולי כדאי ש...‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫הבנתי שאת צודקת. אין לי הערכה עצמית.‬
‫ועם ויקטור, זה אפילו יותר גרוע.‬ ‫-את צודקת.‬
‫גם אתן חושבות כך?‬ ‫-כן.‬
‫אני יודעת שאני הבעיה.‬
‫בסדר.‬
‫אני רוצה להיות עם אולגה.‬
‫ידעתי. סליחה, תמשיכי.‬
‫מאז שהתפטרתי,‬ ‫התמקדתי בעסק שלי והתעלמתי ממנה.‬
‫עכשיו זה הפוך.‬ ‫-אולי היא פשוט נפגעה.‬
‫או שאיני מסוגלת לומר "אני אוהבת אותך"‬ ‫או "את מוצאת חן בעיניי".‬
‫זין על ההופעה. בואו איתי.‬
‫וואו.‬ ‫-זה מדהים.‬
‫מדריד כאן.‬
‫ובמרחק צעד קטן יש...‬ ‫-תהום.‬
‫הבאתי אתכן לכאן בשביל המטפורה.‬
‫זה לא היה בשביל המשקאות?‬
‫גם. אבל אנחנו בתקופה בחיים שלנו‬
‫שאנחנו צריכות להאמין בעצמנו ולהסתכן.‬
‫מה יש שם למטה?‬
‫עולם המבוגרים.‬
‫לא.‬ ‫-זה לא כל כך נורא!‬
‫בנות, אני אהיה זקנה מגניבה שמטיילת בעולם‬
‫ושוכבת עם גברים סקסיים בגמלאות.‬
‫אני רוצה להיות אישה אלגנטית‬
‫שמארגנת מסיבות כמו מתוך מגזין.‬
‫כן. למה לא?‬
‫כל עוד לא אהיה כמו אימא של בורחה,‬ ‫אהיה מאושרת.‬
‫ואת?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫ויקטור, יש לך אורחת.‬
‫תודה.‬
‫רק דקה.‬
‫איזו הפתעה.‬
‫רציתי להחזיר אותם.‬
‫ברצינות?‬
‫אני לא צריכה להגדיר מערכת יחסים‬ ‫כדי להרגיש טוב עם עצמי.‬
‫זה אמור להיות ההפך הגמור.‬
‫אני צריכה להיות בסדר.‬
‫ואני צריכה להיות לבד.‬
‫את בטוחה?‬
‫מתחיל להימאס לי מכל הדרמה הזאת.‬
‫גם לי.‬
‫לכן עדיף שנפסיק ללכת במעגלים.‬
‫להתראות, ויקטור.‬
‫כן?‬
‫- מעלה... -‬
‫- האתר מקוון -‬
‫אולגה, את מוצאת חן בעיניי.‬
‫אולגה!‬
‫אולגה?‬
‫בנות, אני יודעת איזו זקנה אני רוצה להיות.‬
‫אני רוצה לספר לנכדים שלי על ההרפתקאות שלי,‬
‫אבל לעולם לא להפסיק לחוות אותן.‬
‫עכשיו מה?‬
‫נהדר. אז אתן לכם ליהנות מהבית החדש שלכם.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-תודה.‬
‫מזל טוב.‬
‫אאוץ'!‬
‫המנורה!‬
‫והבית שלי יהיה מלא בספרים.‬ ‫הוא ייראה ממש וינטג'.‬
‫והרבה מהם‬
‫ייכתבו על ידי.‬
‫דרך אגב, לא תאמינו מי התקשר אליי.‬
‫לא.‬
‫שיט.‬
‫לא.‬
‫אני באה!‬
‫אין לי לחם.‬
‫ויש לי רק יין אדום כי אני לא שותה לבן,‬
‫אבל יש לי בירה אם את רוצה.‬
‫או מים, או...‬ ‫-אל תדאגי, ולריה.‬
‫זה לא ייקח הרבה זמן.‬
‫שמענו על ההצלחה של "מתחזה".‬
‫את עדיין חושבת שזאת הייתה טעות לעזוב אתכם?‬ ‫-כן.‬
‫אבל לא נחזור על הטעות הזו.‬
‫ברצוננו לקנות את הזכויות ולפרסם אותו.‬ ‫-תחת שמי?‬
‫"מתחזה", מאת ולריה פריס.‬
‫אני כבר חוזרת.‬
‫נו? מה את אומרת?‬
‫כן. ברור שכן.‬
‫היא טובה?‬
‫עשר.‬
‫תרגום כתוביות: ניתאי גת‬