‎UN SERIAL NETFLIX
‎CARMEN: CRED CĂ PLANUL DE MARKETING ‎ÎNCEPE SĂ FUNCȚIONEZE…
‎IMPOSTOAREA‎, 67 EXEMPLARE VÂNDUTE
‎Șaizeci și șase?
‎144 VÂNDUTE
‎Șaizeci și șapte?
‎Cumpără orice e la modă ‎Fără probleme
‎New York sau Miami ‎Banii să circule
‎Călătorește doar cu avionul privat
‎Își arată milioanele la fiecare pas
‎FELICITĂRI, AI VÂNDUT 200 DE CĂRȚI
‎289 DE EXEMPLARE VÂNDUTE
‎Nu vreau decât bani
‎Bani, bani, bani ‎Doar la bani te gândești
‎Bani
‎Bani, bani, bani ‎Doar la bani te gândești
‎Bani
‎Doar la bani te gândești
‎Are multe haine ‎Dar nu are timp să le poarte
‎Conturi în Elveția și Panama ‎Știi și tu
‎Tone și tone de acțiuni
‎Chipul și numele său ‎Sunt o marcă
‎Iar când se întoarce seara în pat
‎Doarme ‎Dar nu are parte de odihnă
‎Se trezește dimineața ‎Și s-a terminat
‎Vrea ce vor mulți fani
‎Îmi plac banii
‎Îți plac banii
‎Nu vreau decât bani
‎Bani, bani, bani ‎Doar la bani te gândești
‎Îmi plac banii
‎Îți plac banii
‎Nu vreau decât bani
‎Bani, bani, bani ‎Doar la bani te gândești
‎Știu un om care iubește banii
‎Se dă jos din pat ‎Și se uită la portofel
‎Cumpără tot ce e la modă ‎Fără probleme
‎Locuiește în New York sau Miami
‎FELICITĂRI! AI VÂNDUT 300 DE CĂRȚI
‎PROFIT: 32 DE EURO
‎BAZAT PE ROMANELE ‎LUI ELÍSABET BENAVENT
‎2.4 EXPUSĂ
‎E Sergio.
‎Cum arăt?
‎Perfect.
‎- Unde mergeți? ‎- Rămânem acasă.
‎Vin.
‎Mă iubesc mai mult. Știu.
‎De ce ești așa agitată? ‎Nu l-ai cunoscut de curând.
‎La naiba, Nerea, ești rece ca gheața!
‎E prima dată când ne vedem…
‎ca…
‎Cum? Fără sex?
‎Nici vorbă. Și-a părăsit nevasta ‎și trebuie să descoperim unde ne situăm.
‎Merg la plimbare.
‎Ușurel, nu rupe soneria.
‎Câtă vreme nu o blochez…
‎- Nu mă place. ‎- Nici eu nu te plac.
‎Voi face ‎fettuccine‎ cu sos de trufe.
‎La desert, pateu cu mascarpone.
‎Și, pentru final,
‎o bere artizanală.
‎Sergio, sunt celiacă.
‎De când?
‎Nu are nimic, comandăm ceva.
‎Poke?
‎- Ce zici de un hamburger? ‎- Ne uităm la ceva?
‎Au adăugat unul de Yasujiro Ozu ‎și pare grozav.
‎- Da? ‎- Dar în spaniolă.
‎Sunt traducător. ‎La dublaje îmi sângerează urechile.
‎Iar eu sunt o ființă umană.
‎Dacă mănânc și citesc, nu văd nimic.
‎Ce-ar fi…
‎să ascultăm muzică și să povestim? ‎Îți place muzica soul?
‎Nu, nu-i așa? Nu. Bine.
‎Ei bine,
‎sigur găsim ceva de făcut împreună.
‎Las asta aici. Încerc s-o refac la birou.
‎Pe mâine.
‎Lolita ne-a făcut cunoștință ‎și totul s-a complicat.
‎Sper să nu regreți ‎că m-ai primit în viața ta.
‎Și sper ca într-o zi ‎să te trezești mai puțin chipeș,
‎ca să pot respira în prezența ta.
‎LOLITA‎, VLADIMIR NABOKOV
‎Utilizatorul are telefonul închis ‎și nu poate fi contactat.
‎- Bună! ‎- Ce mai faci?
‎Nu pot sta mult. E prima mea zi ‎și trebuie să ajung la 16:00.
‎Sper să lucrez până târziu. ‎Vreau să-l evit pe Sergio.
‎De ce?
‎- Merg la toaletă. ‎- Bine.
‎- Bună! ‎- Borja scrie de două minute.
‎Nu l-am întrebat ‎decât despre prezentarea pentru Orta.
‎Oare regretă? De aceea are atâtea de zis?
‎- Carmen. ‎- Sunt sigură că încă e furios.
‎Sau poate că nu mai am semnal ‎și s-a blocat.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Sunt lihnită. Nerea a sosit? ‎Abia aștept să meargă la muncă.
‎Nu-l pot aduce pe Sergio acasă ‎când e ea. Îi simt privirea de gheață.
‎- Bună! ‎- Ce mai faci?
‎Nu semnalul e de vină. ‎Borja și-a șters mesajul.
‎Putem mânca?
‎Ești mai rău decât un gremlin ‎când ți-e foame.
‎- Ai de gând să răspunzi? ‎- Nu, e Carlos.
‎Îmi datorezi o explicație.
‎De ce? Știe că suntem doar prieteni. ‎Suntem pe aceeași lungime de undă.
‎Da, dar nu e corect.
‎Nu toți suntem de acord ‎cu conceptul tău de corect și greșit.
‎Cel mai bine e să-l ignor. ‎Se va prinde el.
‎Val, cum merg vânzările?
‎Cresc. Planul vostru de marketing ‎e genial.
‎Dar mă așteptam la un profit mai mare.
‎Ați văzut primele recenzii?
‎Rahat, mi-a murit telefonul. ‎Le citiți mai târziu. Sunt bune.
‎- Bravo ție. ‎- Ce părere are fanul tău numărul unu?
‎- Cine? ‎- Cum adică cine? Víctor.
‎- Conform cărții tale, e zeul sexului. ‎- Nu știu. Nu cred că a citit-o.
‎Ciudat, nu?
‎- Sigur are un motiv întemeiat. ‎- Nu contează.
‎N-am mai vorbit ‎de când ne-am certat la petrecerea lui.
‎Bine că ai plecat.
‎- A făcut o scenă în fața familiei. ‎- Credea că l-a mințit.
‎Am fost măritat cu unul ‎care nu voia să mai scriu,
‎iar acum sunt cu unul ‎care nu citește ce scriu.
‎Lucrurile nu se schimbă.
‎Femeile trebuie să-i susțină pe bărbați, ‎dar, dacă noi avem succes,
‎nu-i putem eclipsa, ‎fiindcă se simt jigniți
‎și șterg tot ce scriu.
‎Da. Sunt ca algele astea.
‎Dacă am avea doar alge pe masă, ‎le-am mânca.
‎Dar, desigur, își fac apariția ‎gyogas.
‎Cum ar fi fericite fără RPT.
‎Ce spui?
‎Responsabilități, poveri invizibile ‎și tavan de sticlă.
‎La naiba cu ‎gyoza‎! Algele ‎sunt mai sănătoase și mai aromate.
‎Desigur.
‎Da.
‎Ca metaforă, e grozav. ‎Dar vreau să mănânc ‎gyoza‎ acum.
‎Da, și eu.
‎La naiba, și eu.
‎Bine, fie.
‎- Pentru alge! ‎- Pentru alge!
‎Pentru alge.
‎Doamne, ce bune sunt!
‎Doamne!
‎Ce faci?
‎Eu? Mi s-a spus să vin la ședință.
‎Da, te-am rugat să vii ‎să ne dai documentele și băuturile.
‎E o ocazie pentru juniori ‎să participe la ședințe,
‎chiar dacă nu pot să participe.
‎Bine.
‎Eu vreau cafea cu lapte fără lactoză. ‎Am intoleranță.
‎Bine.
‎- Nerea. ‎- Da.
‎Contractul tău e pregătit.
‎Citește-l când poți, ‎semnează-l și dă-mi-l înapoi.
‎Mulțumesc.
‎SALARIU BRUT: 580 DE EURO
‎FĂRĂ LACTOZĂ, INTEGRAL
‎RATĂ FIXĂ: 14,90 EURO
‎ÎNCĂLZIRE: 7,25 EURO
‎ALTELE: 6,17 EURO
‎ADRIÁN J. MORENO, DIVERGENȚE
‎- Ai o expoziție foto? ‎- Da.
‎Felicitări, Adri!
‎Voiam să te invit personal.
‎Știu că lucrurile s-au schimbat.
‎Dar ai fost implicată în acest proces. ‎Mi-aș dori să fii prezentă.
‎- Am vorbit de multe ori despre asta. ‎- Știu.
‎N-aș lipsi pentru nimic în lume.
‎Merită sărbătorită.
‎- Vermut? ‎- Da.
‎- Le-am invitat și pe fete. ‎- Da?
‎- Mă gândeam că ai vrea să vină. ‎- Sigur le va plăcea.
‎Nu ți-e frig?
‎Sistemul de încălzire e stricat.
‎Propria ta expoziție. Doamne!
‎Ăsta era visul tău, Adri.
‎Și visul tău se va împlini ‎când îți vei termina romanul.
‎Da.
‎Nu știu. Cu cât îl citesc mai mult, ‎cu atât sunt mai nesigură.
‎Vrei și o măslină?
‎Poftim?
‎Vrei o măslină în vermut?
‎Indiferent.
‎Nu am verzi, așa că am pus una neagră.
‎Mulțumesc.
‎Pentru realizarea visurilor.
‎Da.
‎Scârbos!
‎La naiba!
‎Ce e? Dacă e păianjen, te descurci.
‎- Unde e? ‎- Ce e asta?
‎- O periuță de dinți. ‎- Da, dar a cui e?
‎A lui Sergio. A cui crezi?
‎Nu exagera, te rog!
‎Știi că pe periuțele de dinți sunt la fel ‎de multe bacterii ca pe toaletă?
‎Nu vrei să știi unde a fost gura lui ‎înainte să se spele pe dinți.
‎Voiam să-ți spun
‎că mi-ar plăcea ‎să poți sta într-o cameră cu Sergio.
‎Nu vă cer ‎să fiți cei mai buni prieteni, dar…
‎Ar putea începe ‎prin a-și lăsa lucrurile altundeva.
‎Unde e periuța mea?
‎Spuneai că pleci după ce te angajezi. ‎Ți-am pus-o în geantă.
‎Ce e?
‎Mi-am primit contractul, ‎iar salariul e o mizerie.
‎Dacă vrei să plec, dau niște telefoane. ‎Găsesc eu ceva.
‎- Nu! ‎- Pot pleca. Nu-ți face griji.
‎Nu. Ți-am spus ‎că poți rămâne cât ai nevoie.
‎Mai bine iau eu asta.
‎Nu-mi vine să cred!
‎E aer condiționat în sala de ședință?
‎Cred că da.
‎Aveți cafea și apă, tot ce doriți.
‎Perfect.
‎- Așteptați aici, vin imediat. ‎- Mulțumesc.
‎Bună!
‎- A venit și ziua cea mare, nu? ‎- Da.
‎În sfârșit.
‎Ți-am scris.
‎- Eu aproape că ți-am răspuns. ‎- Da.
‎Borja, eu…
‎Nu pot…
‎Nu mai rezist.
‎Nu ne-am văzut de ceva vreme, ‎dar nu e momentul potrivit.
‎Cum? Nu, trebuie să mă schimb. ‎Transpir când sunt stresată.
‎- Transpiri? ‎- Da.
‎Habar n-aveam. Dai multe prezentări.
‎Da, dar nu e vorba de prezentare.
‎Nu are nicio legătură cu asta. ‎E din cauza ta.
‎Îmi lipsești mult
‎și n-ar fi trebuit ‎să-mi bag nasul în treaba ta…
‎Și pentru că te iubesc.
‎Ești atât de frumoasă
‎Mă iubești?
‎Da.
‎Și eu te iubesc.
‎Chiar?
‎- Da. ‎- Da?
‎Strălucește ca soarele
‎Privirea iubitului
‎Care-ți rămâne pe chip
‎Sper că ai adus mai multe cămăși.
‎- Ce? ‎- Cred că trebuie să te schimbi iar.
‎- Da! ‎- Îmi pare rău.
‎Sunt un dezastru.
‎- Mă ajuți? ‎- Ai nevoie de ajutor?
‎- E blocată la spate. Trage… ‎- Bine. Cum?
‎- În sus. Hai. ‎- Bine.
‎- Ai grijă! ‎- Părul meu.
‎- Nu, transpiră. ‎- Puteți intra.
‎Vă așteaptă Joaquín Orta.
‎Grozav.
‎- Bine. ‎- În regulă. Mulțumesc.
‎Nu mai vreau discuții ‎sau vibrații negative.
‎- Nici eu. ‎- Bine.
‎Trebuie să luăm o decizie ‎care să ne ajute pe amândoi.
‎Complet de acord.
‎- Chiar? ‎- Da.
‎- Suntem pe aceeași lungime de undă. ‎- Minunat!
‎- Ei bine… ‎- Da.
‎- Intru. ‎- Bine. Stai așa.
‎- Baftă! Ai să reușești. ‎- Da.
‎Vino aici.
‎- Am plecat. ‎- Du-te!
‎Poftim! Ca să uiți de salariu.
‎Nu salariul e partea proastă. ‎Ci chiria în Madrid.
‎Lola e de acord să stai la ea, nu?
‎Nu Lola e problema.
‎Problema e Sergio. E un nemernic. ‎Nu-l suport.
‎E iubitul ei.
‎E un nemernic? Da, sunt sigură,
‎dar…
‎Mersi, Julio.
‎Dar trebui să-i fii alături Lolei ‎când se va trezi.
‎- Mă asculți? ‎- Poftim?
‎Sau te gândești să-ți faci un antitetanos ‎când pleci de aici?
‎Chiar îți place aici?
‎Da.
‎Dacă vrei să-ți păstrezi prietenii, ‎trebuie să fii mai puțin strictă
‎și puțin mai tolerantă ‎cu lucrurile ce nu-ți plac.
‎Ce faci în seara asta?
‎Carmen!
‎Borja!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ne-am împăcat dimineață.
‎- Ce mai faci? ‎- Tu?
‎Vine Lola.
‎Salut! Ce mai faceți?
‎- Sergio, ea e Carmen. ‎- Bună!
‎- Valeria. ‎- Salut.
‎- Și Borja. ‎- Mă bucur să te cunosc.
‎- Deci ești fosta artistului. ‎- Da.
‎E ciudat.
‎Scuze de întârziere.
‎Eu sunt Olga.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Olga e…
‎o prietenă.
‎E artistă și mă gândeam ‎că-i va plăcea expoziția.
‎Ne întâlnim în sfârșit!
‎Datorită ei, am cea mai frumoasă ‎copertă de carte.
‎- Ne bucurăm că te-a invitat Nerea. ‎- Mulțumesc mult.
‎Intrăm?
‎- Da. ‎- Da.
‎Mulțumesc.
‎Bună!
‎Mulțumesc.
‎Ce e cu fețele astea? ‎De parcă nu i-ați mai văzut pozele.
‎Rămâi o veșnicie
‎Sunt ușor pierdut
‎Am uitat să-ți spun ‎Că vreau să-mi petrec viața cu tine
‎Felicitări!
‎Ți-ai împlinit visul pe socoteala mea.
‎Val, nimeni nu va observa că ești tu.
‎- Felicitări! ‎- Mulțumesc.
‎Era coadă lungă la baie. Paharul meu?
‎Ți-o amintești pe Alicia? ‎V-ați cunoscut la ea,
‎pe când lucram la filmările ei.
‎- Erai… ‎- Da.
‎Ce părere ai despre expoziție?
‎- Ei bine… ‎- Adrián, dragule.
‎Niște cumpărători vor să te cunoască.
‎- Chiar? ‎- Da. Vino!
‎Du-te, scumpule. Eu plec. ‎Dădaca stă până la 22:00.
‎Sunt frumoase.
‎E un mod extraordinar ‎de a trece peste despărțirea voastră.
‎Nu mai spune.
‎E greu să accepți ‎că trecutul n-are importanță
‎și să-l lași în urmă.
‎- Merg să-mi las haina. ‎- Sigur.
‎Nu-mi vine să cred că Adri a avut curajul ‎să expună aceste fotografii.
‎Biata Val!
‎De ce? Sunt foarte bune.
‎Știe să se joace cu cadrele, cu lumina…
‎Sunt grozave, dar organizarea e nașpa.
‎Nu există informații despre Adrián.
‎Câtă vreme sunt nuduri cu prietena ta,
‎nimeni nu va citi vreun text.
‎- Vrei un pahar de vin? ‎- Sigur.
‎Pe vremuri, nu te deranja ‎să public aceste fotografii.
‎Ai spus bine: „Pe vremuri.”
‎Noroc că ți-am cedat drepturile.
‎E pentru mine?
‎Voiam să-ți zic de Alicia, dar…
‎Nu știam cum.
‎După ce ne-am despărțit, ‎am fost un dezastru.
‎Mi-a fost alături și s-a întâmplat. ‎Dar abia ne cunoaștem.
‎Nu trebuie să-mi explici nimic. ‎Nu mai suntem împreună.
‎Știu, dar voiam s-o fac.
‎Pentru anii în care am fost împreună.
‎- Trebuie să mă concentrez. ‎- Nu-mi atinge camera!
‎- Nu vreau. ‎- Nu. Haide!
‎ANII PETRECUȚI ÎMPREUNĂ
‎Nu știu. Poate că apar și eu în cartea ta.
‎Mă întorc.
‎Val.
‎E ocupat!
‎- Știm. ‎- Cine se cred?
‎E muza expoziției. Puțin respect!
‎Am încercat să neg că sunt eu, ‎dar îți mulțumesc.
‎- Te simți bine? ‎- Da.
‎Da, doar puțin copleșită.
‎- E normal. ‎- E normal.
‎Nu trebuie să rămânem dacă nu vrei.
‎Știți ceva?
‎Îmi plac pozele.
‎Sunt minunate.
‎- Mă plac. ‎- Toți te plăcem.
‎Așa trebuie! Bravo, prietena mea!
‎Să deschid ușa?
‎- Da. ‎- Bine. Să mergem.
‎- Să mergem. ‎- Să mergem.
‎Scuze.
‎- Unde mergem? ‎- Vreau să îți arăt ceva.
‎Ce anume?
‎- Aici. ‎- Aici? Pe bune?
‎Doamne, cât mi-ai lipsit!
‎Am avut multe neînțelegeri ‎pentru că nu ne-am lămurit.
‎Iubitule!
‎Pariez că Joaquín Orta ‎a fost foarte impresionat, nu?
‎N-ai să crezi!
‎Nu voi ține prezentarea.
‎Sunt mulțumit de munca mea
‎și apreciez încrederea ‎pe care mi-ați dat-o.
‎Dar, din motive personale,
‎voi renunța la această campanie ‎și la slujba oferită.
‎Stai, iubitule.
‎Ce e?
‎Eu nu am…
‎În dosare se află o listă cu idei,
‎dar iată ideea mea principală.
‎Rujul nu e doar pentru machiaj, ‎e și un mod de a comunica.
‎- Nu-mi vine să cred că ai prezentat. ‎- Eu nu pot să cred că ai refuzat.
‎Sigur că am făcut-o. ‎Spuneam că facem ce e mai bine pentru noi.
‎Profesional, Borja.
‎În relația noastră, Carmen.
‎E clar că suntem incapabili ‎și să încercăm să cădem de acord.
‎Sunt de acord.
‎Deci? Ce faci?
‎Nu știu.
‎E ciudat. ‎Sunt protagonista acestei expoziții,
‎dar mesajul transmis e că nu mai contez.
‎- Eu sunt trecutul. ‎- De unde ți-a venit ideea?
‎E interpretarea noii iubite a lui Adrián.
‎Cum?
‎Nu știu ce e cu Borja, nu…
‎Nu știu.
‎- În sfârșit! Pe unde ați umblat? ‎- Dă-mi-l.
‎Nu-mi spune că nu te distrezi cu Sergio.
‎Dacă mai bei mult, o să vomiți.
‎Oamenii care te iubesc ‎te țin de păr când vomiți,
‎iar voi ați făcut-o mereu.
‎Telefonul.
‎Doamne! Iar e Carlos.
‎Pe bune…
‎Unul nu știe când să tacă, ‎altul, când să nu mai sune.
‎Poate că sună pentru că-i pasă. ‎Deși știe că sunteți doar amici.
‎Deja stai la mine; ‎nu te amesteca și în viața mea.
‎Bine.
‎Cineva sigur va dormit bine. ‎Ce face iubita ta?
‎Nu e iubita mea.
‎- Fetelor, cred că am dat-o în bară. ‎- De ce?
‎Dacă luăm în calcul nesiguranța mea
‎și faptul că ați venit ‎fiecare cu un partener,
‎e clar că nu am gândit-o.
‎- Poftim? ‎- Sunt foarte vulnerabilă acum.
‎Nu mă judecați.
‎Am dat-o în bară, nu?
‎Fetelor?
‎Am încercat să te sun.
‎Eu am încercat să nu răspund.
‎- Intrăm? ‎- Da.
‎Ospătarii sunt profesioniști, ‎cateringul e de zece.
‎Mai știi că ți-am spus ‎să-l tolerezi pe Sergio?
‎Chiar e un nemernic.
‎Ce e? Nu-ți place?
‎E prietena mea. E ciudat s-o văd așa.
‎Da,
‎dar dacă arta nu te scoate ‎din zona de confort, ce rost are?
‎- Să fie pe placul oamenilor? ‎- Nu, aceea nu e artă.
‎E decorațiune.
‎Arta trebuie să fie provocatoare.
‎Să ne facă să ne punem întrebări.
‎Vino!
‎Vino aici.
‎Ce vezi?
‎Pe Valeria.
‎Ce vezi?
‎E Valeria, dar nu chiar Valeria.
‎- O altă Valeria. ‎- Exact.
‎A renunțat la control. Și-a dat drumul.
‎Nu. Nu aici.
‎Plec acasă. Am treabă devreme.
‎Apropo, cred că ai fi ‎un excelent organizator de evenimente,
‎dar trebuie să ieși din zona de confort.
‎Asta e seria care-mi place cel mai mult.
‎Când le privesc, ‎văd partea hotărâtă din mine.
‎Neînfricată.
‎O parte din mine ‎pe care nu o pot arăta când sunt cu tine.
‎Ce vrei să spui?
‎Hai, Víctor!
‎Mă dezechilibrezi.
‎Suntem un cuplu, ‎dar nu facem nimic în doi.
‎Uneori pari cu adevărat implicat, ‎alteori nici măcar…
‎Nici nu mi-ai citit cartea.
‎Nu ți-am citit cartea ‎nu pentru că nu vreau.
‎În roman te arăți așa cum ești.
‎Cu totul.
‎Dacă o citesc acum,
‎ar însemna să te cunosc prea repede.
‎Nu vreau asta.
‎Ce-ar fi să lăsăm drama și să fim sinceri?
‎De acord.
‎Acum, că Adrián știe despre noi, ‎ne va fi mai ușor.
‎Nu i-ai spus.
‎Dar vreau. Sincer.
‎- Îmi pare rău. ‎- Uite, eu merg acasă.
‎Mâine te sun să ne vedem.
‎Fără grabă, fără secrete.
‎Fără drame. Bine?
‎Abia aștept ziua de mâine.
‎Bine.
‎- Felicitări pentru expoziție! ‎- Mulțumesc.
‎Scuze. Aici erai.
‎Borja…
‎Îmi pare rău că ai renunțat la slujbă, ‎dar e nedrept că ești supărat pe mine.
‎Nu ți-am cerut să faci asta.
‎Asta s-a subînțeles ‎din discuțiile noastre.
‎Nu.
‎Sau poate că da, nu știu. Cine știe?
‎Cum să-mi bazez campania ‎pe limbajul machiajului,
‎când nici nu știu ‎să comunic cu iubitul meu?
‎Ce-i cu limbajul machiajului?
‎În funcție de cum folosești machiajul,
‎poți transmite multe lucruri ‎fără să deschizi gura.
‎- Nu mai contează. ‎- Cum?
‎Să vedem. De exemplu…
‎S-o luăm pe fata de acolo.
‎E creativă și nu-i pasă dacă se vede.
‎Deci,
‎asta e campania ta?
‎Da.
‎- A mea a fost bună. Chiar a fost. ‎- Sunt sigură.
‎A ta e incredibilă.
‎Crezi?
‎Adică…
‎nu e doar machiaj, e vocea ta.
‎Sloganurile tale mă excită.
‎Lola, Olga a plecat. ‎Plec și eu, sunt obosită.
‎„Sunt obosită.”
‎- Da. De ce? ‎- Nu te preface, Nerea.
‎Știm că nu-ți place să stai cu noi ‎pentru că nu suntem perfecți, ca tine.
‎- Nu-i așa? ‎- Nu-i adevărat.
‎„Nu e adevărat.”
‎Prefer să fiu Lola imperfectă ‎decât Nerea de gheață.
‎Partenerii mei măcar petrec ‎noaptea cu mine.
‎Câtă furie!
‎Și noi abia începem să ne cunoaștem.
‎Eu…
‎Regret că nu te-am avertizat ‎apropo de fotografii.
‎Ca artă, sunt frumoase.
‎Ca fosta ta…
‎e nasol.
‎Nu înțeleg de ce suntem atât de stingheri.
‎Ei bine…
‎acum știm ce nu suntem.
‎Cred că va trece când vom afla…
‎ce suntem.
‎Mulțumesc că ai venit să mă susții.
‎Pe bune.
‎Ai grijă de tine.
‎Și tu.
‎CAMERĂ IEFTINĂ LA COMUN
‎Ocupi tot patul.
‎Ai grijă.
‎JOAQUÍN ORTA - AȚI PRIMIT SLUJBA. ‎V-AȚI PREZENTAT FOARTE BINE.
‎Abia aștept să te cunosc pas cu pas, ‎până dau de Valeria din fotografii.
‎VALERIA FÉRRIZ, ‎IMPOSTOAREA
‎CUMPĂRAȚI CU UN CLIC
‎COMANDĂ CONFIRMATĂ ‎MULȚUMIM PENTRU ACHIZIȚIE
‎DESCARCĂ ȘI CITEȘTE
‎DESCĂRCARE
‎Subtitrarea: Mircea Pricăjan