‎Cartea e și a mea, nu doar a ta.
‎- Și a mea, și a Nerei. ‎- Eu am scris-o.
‎- Ce crezi că faci? ‎- Sunt claustrofobă.
‎- Și acum? O să întârzii. ‎- De data asta nu e vorba doar de tine.
‎- Poftim? ‎- Ne-am săturat!
‎Nu iei niciodată ceea ce-ți dorești. ‎Apoi ne trimiți mesaje vocale
‎pentru că nu-ți poți accepta decizia.
‎Nu pot.
‎- Nu pot să fac asta. Intru în panică. ‎- Oprește-te!
‎Îți cerem să fii sinceră cu tine.
‎- Cum ai fost tu cu Borja? ‎- Lovitură sub centură.
‎Nu toate avem voința ta.
‎- Nu e ceea ce pare. ‎- De ce spui asta?
‎Tu să-mi spui.
‎Nu știu ce ai pățit în Cambodgia, ‎dar pentru una care tocmai a recunoscut
‎nu dai prea bine.
‎Nu vă mai certați. Nu rezolvăm nimic.
‎Carmen are dreptate. ‎Val, trebuie să ne spui ce s-a întâmplat.
‎BAZAT PE ROMANELE LUI ‎ELÍSABET BENAVENT
‎CU O SĂPTĂMÂNĂ ÎNAINTE
‎NU MAI FUGIM
‎VÍCTOR - ACUM TREI SĂPTĂMÂNI
‎AȘTEPT SĂ MĂ SUNI, VALERIA. ‎DAR NU AȘTEPT O VEȘNICIE.
‎Fetelor, mă întorc din Valencia ‎la realitatea mea pur-spaniolă.
‎La piața Memoria Trans.
‎Bine. Să mergem.
‎Știu că am cam tăcut,
‎dar am simțit nevoia să stau cu nepoata.
‎Vă trimit o poză mai încolo. Crește.
‎Apropo, Carmen, ‎surorii mele i-a plăcut cadoul de la tine.
‎Să fiu sinceră,
‎timpul petrecut în Valencia nu m-a ajutat. ‎Tot nu i-am răspuns lui Víctor.
‎Nu pot face față presiunii ‎de a-i răspunde.
‎Joaquín Ortal, vice-președintele ‎companiei lui Jorge Rubio,
‎te așteaptă. Urmează-mă.
‎Sigur, mulțumesc.
‎Sunt scriitoare, dar când e vorba de el, ‎n-am cuvinte.
‎Să nu mai vorbesc ‎de celălalt bărbat care mă ține trează.
‎Pierre Duvont. Nu râde, Nerea,
‎știu că numele ți se pare ridicol.
‎Luăm autobuzul, nu?
‎Lola, mi-aș dori să am siguranța ta.
‎Acum, că știți ‎totul despre amărâta mea viață,
‎ne vedem mai târziu ‎ca să mă puneți la curent. Vă iubesc.
‎TERMENI ȘI CONDIȚII CONTRACTUALE
‎VALERIA FÉRRIZ, AUTOAREA, ‎RENUNȚĂ LA NUMELE EI,
‎ALEGÂND PSEUDONIMUL PIERRE DUVONT.
‎AUTOAREA VA PRIMI 15.000 DE EURO
‎Haide!
‎Haide! Nu vezi ‎că nu poți face asta, prostuțule?
‎PSEUDONIM 15.000 EURO
‎SEMNĂTURA AUTORULUI
‎Oprește aici!
‎Se repetă. Subiect: dilema publicării.
‎Povestea scriitorului înfometat ‎dă bine într-o biografie,
‎dar ce mă fac? ‎Să-mi vând sufletul editorului?
‎Sau să-mi păstrez demnitatea ‎în timp ce-mi târăsc valiza prin Madrid?
‎La naiba!
‎A naibii să fiu!
‎Valiză nenorocită!
‎TU - ACUM TREI SĂPTĂMÂNI
‎AȘTEPT SĂ MĂ SUNI, VALERIA. ‎DAR NU AȘTEPT O VEȘNICIE.
‎LOLA: BUNĂ, CE MAI FACI?
‎Îți trimit un emoticon.
‎Îmi pare rău, ai dreptate.
‎Tu mi-ai cerut ‎să ne vedem înainte de serviciu.
‎Sunt aici.
‎Spune-mi de mutare. E un conac?
‎Chiar e.
‎Studioul l-a renovat, ‎iar părinții mei l-au păstrat. E un conac.
‎Uneori îmi permit și mie ‎să păstrez dosare cu traducerile.
‎- E același lucru. ‎- Așa este.
‎Ce e?
‎Mi-am promis că nu voi întreba. ‎Cred că știi ce vreau.
‎Habar nu am.
‎- Ba da. ‎- Chiar nu știu.
‎- Ai vorbit cu Valeria? ‎- Știam eu!
‎Mi-a trimis un mesaj vocal ‎acum opt minute.
‎- Cum e? ‎- Nu știu, nu l-am ascultat.
‎Nu înțeleg. Nu…
‎N-a dat niciun semn, e un dezastru,
‎e haotică, neîndemânatică, nesigură…
‎Cu toate astea, o ador.
‎E Val a mea.
‎Nu vreau să aștept să sune telefonul.
‎În calitate de prietenă a Valeriei, ‎ți-aș spune să-i dai timp.
‎Dar, ca prietenă a ta, ți-aș spune
‎că a sosit tipul să uiți de telefon.
‎Îți confisc telefonul… pe ziua de azi.
‎Fără poze.
‎Nu-mi face poze.
‎Nu-mi face poze. Nu!
‎Te rog, trebuie să mă concentrez.
‎- Nu! ‎- Nu atinge aparatul.
‎Nu vreau.
‎Când ochii tăi
‎I-au întâlnit pe ai mei
‎A fost dragoste la prima vedere
‎A fost destinul
‎Într-o dimineață foarte devreme
‎M-am trezit cu un oftat
‎Visasem că al tău corp
‎S-a contopit cu al meu
‎Și tu…
‎Te poți preface că nu există
‎Poți nega totul
‎Poți să mergi mai departe
‎Eu voi face la fel
‎Poți spune că ți-e teamă
‎Și mie mi-e teamă
‎Ce tare e!
‎Poți crede că a fost o coincidență
‎Dar îți voi spune adevărul.
‎Încă o dată.
‎Dar îți voi spune…
‎Adevărul
‎- Unde mergem? ‎- Aici!
‎- Ei bine! ‎- Bună!
‎Ne-ai trimis la vânătoare ‎ca să te găsim.
‎Ce nerăbdătoare eram!
‎Credeam că mergem la o cafenea.
‎Sunt falită. ‎Aici e mai ieftin și mai frumos.
‎Da, e adevărat.
‎Da, e frumos.
‎Stai să ajungă Carmen. ‎Va face găuri în gazon.
‎Am adus bere fără gluten ‎și castraveciori murați.
‎Te-aș putea săruta!
‎- Fetelor. ‎- Uite-o!
‎Ce mers sexy!
‎- Doamnă sexy! ‎- Ai grijă!
‎Bună!
‎Puteați să-mi spuneți ‎că ne vedem în parc.
‎- Îmi aduceam și eu un djembe. ‎- Ce snoabe sunteți!
‎Facem un picnic. Trei euro de fiecare.
‎Trei?
‎Frumoasa mea cambodgiană.
‎- Să vedem. Nu te-ai bronzat. ‎- Nu.
‎Bine că te-ai întors. ‎Urma să te dăm dispărută.
‎- Știu că am dispărut o vreme. ‎- O vreme?
‎Ți-am trimis mai multe mesaje ‎și eram pe alt fus orar.
‎- Cum a fost în Valencia? ‎- A fost bine.
‎Am petrecut timp cu familia, ‎dar îmi era dor să vă aud.
‎Tu unde ai fost? Arăți foarte bine.
‎- Da. ‎- Da.
‎Jorge Rubio a spus că ești cel mai ‎talentat om pe care l-a cunoscut.
‎- Mulțumesc. ‎- Al doilea e colegul tău, Borja.
‎De aceea i-am oferit lui postul.
‎Chiar?
‎Nu știam.
‎Nu ne așteptam să te răzgândești.
‎Așa e.
‎Uneori, oamenii au nevoie de timp ‎pentru a-și stabili prioritățile.
‎- Așa e. ‎- Da.
‎Mi-a venit o idee.
‎Ce-ar fi să-mi prezinți ideile tale ‎pentru lansarea noului ruj?
‎Poftim?
‎Borja nu a semnat contractul încă.
‎Îi voi cere același lucru, ‎apoi voi lua o decizie.
‎Știu că am dat-o în bară.
‎Mă gândeam că ne va lua pe amândoi, ‎deoarece ne-am prezentat ca echipă.
‎Dar i-am spus că ar fi mai bine ‎să îi spun și lui Borja.
‎Știu că poate părea ‎ca o lovitură pe la spate, dar…
‎Poate? Chiar așa și e.
‎Mie mi l-au oferit mai întâi.
‎Da, dar i-ai refuzat.
‎- Da, Nerea, dar nu e așa ușor. ‎- Da.
‎Ba nu. E slujba mea și partenerul meu.
‎Renunți la slujbă pentru partenerul tău?
‎- Calmează-te. ‎- Nu e corect.
‎A acceptat slujba fără ezitare. ‎De ce să nu fac la fel?
‎Ai dreptate.
‎- Bine. ‎- Cum a reacționat când i-ai spus?
‎Adevărul e că…
‎Al doilea nume e „Ferrar”, nu?
‎- Ferrer. ‎- Bine.
‎- Sigur va înțelege. ‎- L-ai mințit. El nu te-a mințit.
‎Bine, sunt un om oribil.
‎Nu. Tu trebuie să te relaxezi.
‎Ai venit de la căldură ‎și ești mai rece ca oricând.
‎- S-a întâmplat ceva cu tine și Gloria? ‎- Nu. Totul e bine.
‎Nu ne povestești despre călătorie?
‎Ce vei face în privința lui Pierre Duvont?
‎Ți-am spus în mesajul vocal.
‎Telefonul îmi era pe mod avion.
‎Nu te mint, dar nici eu nu l-am ascultat.
‎Și spuneți că am dispărut.
‎Da.
‎Nici eu. Am muncit non-stop.
‎Mult.
‎Sunt epuizată!
‎Cum v-am spus, tot nu știu ce să fac.
‎Am nevoie de bani,
‎dar ‎Impostor‎ e foarte personal.
‎Aș lua banii.
‎Am demnitatea mea, dar sunt șomeră ‎și stau la Lola.
‎Nu e vorba doar de bani. ‎Cartea m-a costat căsnicia.
‎Se numește ‎Impostor.‎ Să o scot ‎sub pseudonim ar fi și mai rău.
‎Dacă ați fi ascultat mesajul, ‎ați ști că nu e singura mea grijă.
‎- Să ghicesc. Ochi verzi? ‎- Îl ignori de câteva săptămâni.
‎Ți-a spus, nu?
‎Am fost la el.
‎Pot să vă ajut?
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Da.
‎Da, uitați…
‎- Îl caut pe Víctor Andradas. ‎- Tatăl sau fiul?
‎Sper că fiul.
‎O clipă, vă rog.
‎ADRI - CUM A FOST ÎN VALENCIA? ‎MAMA TA A SPUS CĂ TE-AI ÎNTORS ÎN MADRID.
‎VOIAM DOAR SĂ ȘTIU CUM EȘTI.
‎VOIAM DOAR SĂ ȘTIU CUM EȘTI
‎Bună!
‎Víctor, te caută cineva.
‎- Era aici mai devreme. ‎- Era o clientă?
‎Nu cred.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎Mi-a scris Adrián și m-am panicat.
‎Sunteți separați. Poți să faci ce vrei.
‎Dar simt că îl trădez.
‎Totul e în capul tău.
‎Cu tine ce e?
‎Îți faci mai multe griji pentru fostul ‎decât pentru cel pe care-l placi.
‎Nu e corect pentru niciunul dintre voi.
‎Da.
‎Știu, dar mă agită
‎și…
‎foarte puțin mă…
‎știți voi…
‎excită.
‎Îți trimit adresa noului lui conac.
‎Mă gândesc la Víctor și…
‎Futu-i!
‎Rahat! Ce scârbos!
‎V-am spus ‎că trebuia să mergem la o terasă.
‎SEMNĂTURA AUTORULUI
‎RENUNȚĂ LA 15.000 EURO ‎ÎN FAVOAREA LUI PIERRE DUVONT
‎Trebuie să fie o greșeală.
‎- CV-ul meu? ‎- Da.
‎Văd un singur job ‎și ceva acte de voluntariat.
‎Restul istoricului tău ‎profesional lipsește.
‎Nu contează. Povestește-mi tu.
‎Am fost asociat la firmă de avocatură ‎Bernal și Asociații
‎și coordonatoarea asociației feministe ‎din Lavapiés.
‎Și?
‎Asta scrie și aici.
‎Acesta e tot istoricul tău profesional?
‎Am lucrat la o singură firmă,
‎dar am experiență în cazuri ‎familiale, civile și comerciale…
‎La firma părinților tăi.
‎Sunt avocat. Părinții mei au o firmă.
‎Cunosc legea prea bine, ‎deci nu cred că e o infracțiune.
‎PRIETENE PE VECI ‎AI VORBIT CU BORJA?
‎NU, ÎL DUREA UN DINTE ‎ȘI NU ERA MOMENTUL POTRIVIT.
‎DISEARĂ AVEM UN EVENIMENT ‎PENTRU AGENȚIA PENTRU CARE ÎNCĂ LUCRĂM.
‎NEREA - NU VA FI MOMENTUL POTRIVIT. ‎FĂ-O URGENT.
‎LOLA - FĂ-O LA EVENIMENTUL DE DISEARĂ.
‎În zece minute își va face efectul ‎anestezicul și mă întorc.
‎Vreau să vorbim despre muncă.
‎- Acum? ‎- Da, acum.
‎Nu e vorba de agenție, ‎ci despre Joaquín Ortal.
‎- Joaquín Ortal? ‎- Da. Ascultă.
‎Știu că ți-a oferit ‎o slujbă la compania lui.
‎Dar a oferit aceeași slujbă ‎altcuiva mai întâi.
‎- Altcuiva? ‎- Da.
‎Iar acea persoană,
‎din varii motive, ‎n-a reușit să se organizeze în timp util.
‎După ce s-a gândit mai bine, ‎a cerut slujba înapoi.
‎- Slujba mea? ‎- Da, slujba ta.
‎Acea persoană…
‎sunt eu.
‎Serios?
‎Ți-e ușor să spui asta, ‎dar și eu vreau slujba aceea.
‎- O merit la fel de mult ca tine. ‎- Acum îmi spui?
‎Dar…
‎Scuză-mă, dar sunt șocată…
‎Sunt șocată să aud ‎că asta crezi despre mine.
‎Vezi cum reacționezi? De asta.
‎Vezi? De asta nu ți-am spus mai devreme.
‎PENTRU A SCĂPA DE TENTAȚIE, CEDEAZĂ
‎- Sigur se murdărește. ‎- Picioarele.
‎Înveselește-te! ‎A fost doar primul interviu.
‎- Dacă toate vor decurge la fel… ‎- Se va rezolva.
‎Dimensiunea e greșită. ‎Canapeaua nu are doi metri.
‎Nu dimensiunea, ci prețul e greșit. ‎2.000 de euro.
‎Să fiu a naibii!
‎La Ikea am găsi mai multe.
‎La Ikea te fac să tai tu copacul.
‎Cunosc magazinul ăsta. Face toți banii.
‎E cam mică pentru amândouă.
‎Nu căutăm o canapea pentru amândouă.
‎O căutăm pentru tine.
‎Dacă e pentru mine, o iau de la Ikea.
‎S-a întâmplat ceva?
‎Da. Faci exact ‎ce ai făcut în călătoria noastră.
‎- Ce anume am făcut? ‎- Mă faci să par fițoasă.
‎Atunci, nu te mai comporta așa.
‎Scuză-mă că îmi plac canapelele comode ‎și să beau apa la flacon în Asia.
‎Da, și cafeaua spumoasă ‎și șampoanele scumpe.
‎- Și berea artizanală la sticlă. ‎- Berea la doză are gust metalic.
‎Bun venit în clasa mijlocie.
‎Am găsit.
‎Vin de calitate din Rioja.
‎Nu știam ‎că ești expert în vinuri, somelier.
‎Nu sunt. L-am luat pe cel mai scump.
‎Ce-ar fi să luăm cina la tine? ‎Mor de foame.
‎Cine ești și ce ai făcut cu Sergio?
‎Credeam că nu-ți plac filmele, ‎cinele sau altele.
‎Nu e vorba de romantism.
‎E pură supraviețuire.
‎Am avut o întâlnire, am sărit prânzul…
‎și știi câte calorii ardem.
‎Mai iei o sticlă de vin?
‎- Încă una? ‎- Sunt însetată rău.
‎- Bine. ‎- Da.
‎Da, vinul e pe acolo.
‎Ce cauți aici?
‎Locuiesc cu tine, ‎ăsta e supermarketul local.
‎Zi-mi că nu e ciudat ‎să bei doar bere la sticlă.
‎Nu voiai să rămâi peste noapte la Gloria?
‎Sunt obosită și prefer să stau acasă. ‎Am avut o zi oribilă.
‎Cu atât mai mult ‎ar trebui să stai cu Gloria.
‎N-am chef.
‎Eu cred că de asta ai nevoie.
‎Vă țineți în brațe, faceți sex.
‎- Să luăm cina împreună. ‎- Am o conferință de tradus.
‎Acum?
‎E târziu. Du-le acasă, te rog.
‎- Mulțumesc. ‎- Și căruciorul?
‎Nu e al meu. Nu știu la ce mă gândeam.
‎Pa!
‎- Te invit la cină. ‎- Nu mergem la tine?
‎Dacă ți-e foame, nu vrei să-ți gătesc eu.
‎Da, dar o sticlă de vin…
‎Am spus că plecăm.
‎- Acum? ‎- Acum!
‎- Ești sigură? ‎- Lola?
‎Bună, sunt Sergio.
‎Nerea.
‎Pentru câți oameni faci guacamole?
‎Uneori mai apar oaspeți ‎la care nu te aștepți…
‎vreodată.
‎Clienții au fost mulțumiți, nu?
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Absolut. ‎- Îți place cum a ieșit?
‎Da, evenimentul a fost un succes.
‎Și acum vreau să faceți un raport de piață
‎pentru cel mai bun șampon din Europa.
‎Carmen ar trebui să-l facă. ‎Se descurcă bine singură.
‎Da. Sunt multe șampoane pe piață.
‎Raportul ar trebui să demonstreze ‎că nu ne temem de competiție.
‎Cine să vorbească despre șampon ‎dacă nu cea care calcă pe cadavre.
‎- Plănuiești asta de ceva vreme. ‎- Da. În timp ce tu o pupai în fund.
‎Ajunge. Îmi spune cineva ce se întâmplă?
‎Bine. Indiferent ce ar fi, ‎vreau să faceți raportul împreună.
‎Amândoi sunteți buni.
‎Împreună, sunteți și mai buni.
‎Doamne!
‎Du-te!
‎Știu că nu mă așteptai, ‎dar eram nerăbdătoare să te văd.
‎Bună!
‎Nu.
‎Asta.
‎Știu că nu mă așteptai, dar…
‎Îmi pare rău.
‎- Nu. ‎- Eu…
‎- Îmi pare rău. ‎- Nu! Stai.
‎Valeria.
‎Mă întorc.
‎Valeria, așteaptă.
‎- Valeria, stai. Nu pleca. ‎- Trebuia să sun!
‎- Lasă-mă să explic. ‎- Nu ai ce să-mi explici. E în ordine.
‎- Nu, nu e. ‎- E târziu.
‎SOLD ZERO!
‎Am așteptat mai mult de o lună ‎să mă suni, să-mi dai un like…
‎Ce trebuia să fac?
‎Să ai răbdare.
‎Când ții la cineva, ai răbdare.
‎Nici nu știam ‎dacă te-ai întors la Adrián.
‎- Puteai s-o întrebi pe Lola. ‎- Da.
‎Nu vreau să aflu despre tine prin Lola.
‎Bine.
‎Îți fac un rezumat.
‎Am o nepoată frumoasă. Se numește Mar.
‎M-am întors în Madrid ‎și tot nu știu ce să fac cu cartea.
‎Nu sunt cu Adrián.
‎Și m-am făcut de râs.
‎Nu ai făcut-o. Ea…
‎Virginia e doar o prietenă.
‎Doar o prietenă?
‎Da, e…
‎Ei bine…
‎Trebuie să vorbim despre asta acum?
‎Nu. Ar trebui ‎să te întorci la prietena ta.
‎- Nu ai dreptul să fii furioasă. ‎- Nu, pot fi furioasă.
‎Chiar dacă nu e corect.
‎Dacă nu te superi, vreau să merg acasă.
‎- Vrei să-ți chem un taxi? ‎- Nu.
‎Sunt falită. Până nu semnez contractul, ‎circul cu autobuzul.
‎Nu știu dacă am plătit
‎Pentru tot răul pe care l-am făcut
‎Poate că a fost mai mult
‎Decât puteam să duc
‎Am auzit gemete
‎De la oasele-mi rupte
‎Sufletul meu
‎Îmi părăsește corpul
‎Nu-mi găsesc liniștea
‎În întuneric
‎Nu poți dansa
‎Fără să te împiedici
‎VOI AȘTEPTA
‎VOI AȘTEPTA SĂ MĂ SUNI, VALERIA
‎NU VOI AȘTEPTA O VEȘNICIE
‎Vin.
‎- Grozav! ‎- Bună!
‎Borja e încă supărat pe mine ‎și ne face munca imposibilă.
‎- Bună! ‎- Încă?
‎Trebuie să terminăm un raport azi ‎și habar n-am cum să-l facem.
‎Doamne!
‎- Am întârziat? ‎- Da.
‎Nu am comandat, Val nu a ajuns încă.
‎Sushi?
‎Nu, ceva ieftin și sățios. Mi-e foame.
‎E un podcast de la Valeria. ‎Până îl ascultăm, ajunge și ea.
‎Să vedem.
‎Îmi pare rău, dar nu ajung la prânz.
‎Am hotărât să semnez contractul ‎și m-au chemat acum.
‎Știu că am spus că e parte din mine ‎și că m-a costat căsnicia, dar…
‎Ca să fugi cu demnitate, ‎trebuie să poți lua taxiul.
‎- Da. ‎- Ce vrea să spună?
‎Trebuie să plec, nu vreau să întârzii. ‎Vă povestesc mai târziu.
‎- Vă gândiți la ce mă gândesc eu? ‎- A ales corect.
‎- Nu poate semna. ‎- Va regreta. Ceva nu e în regulă.
‎- E falită și vorbea despre un taxi… ‎- Ascultă din nou.
‎M-a costat căsnicia, dar…
‎Ca să fugi cu demnitate, ‎trebuie să poți lua taxiul.
‎- A plâns. ‎- N-ai de unde să știi.
‎Hamburgeri?
‎Îi tremură vocea ‎ca atunci când vede reclame de Crăciun.
‎Sau ca atunci când i-am luat ‎o donație Salvați Copiii.
‎I-am luat și Chanel Rouge.
‎- Dar a fost din cauza donației. ‎- Nu sunt sigură.
‎- Numărul apelat e… ‎- L-a oprit.
‎- Știa că o vom suna. ‎- Sau e în metrou.
‎- Cartofi prăjiți sau wedges? ‎- Știți unde e editorul ei?
‎- Da. ‎- Bine.
‎- Glumiți? ‎- Nu.
‎- Serios? ‎- Nerea, să mergem.
‎- Trebuie să mâncăm. ‎- Să mergem.
‎- Am comandat! ‎- Nu-mi pasă.
‎„Am comandat…”
‎Nu face asta!
‎Futu-i, Lola!
‎- Scuze, e urgent! ‎- Nu!
‎- Ce căutați aici? ‎- Faci o greșeală.
‎- Nu erați la prânz? ‎- Asta spuneam și eu.
‎Nu vrei să semnezi. Te cunosc, roșcato!
‎Ba nu. E nuanțator de păr.
‎- Serios? ‎- Nu contează.
‎Nu e cartea lui Duvont. ‎E ultimul an din viața ta.
‎- Trebuie să o semnezi cu numele tău. ‎- E cartea mea, fac ce vreau.
‎Nu e doar a ta. E și a mea.
‎- Și a mea, și a Nerei. ‎- Eu am scris-o.
‎- Ce faci? ‎- Sunt claustrofobă.
‎Și acum? O să întârzii.
‎- Nu e vorba doar de tine. ‎- Poftim?
‎Ne-am săturat! ‎Nu iei niciodată ceea ce-ți dorești.
‎Apoi ne trimiți mesaje vocale ‎pentru că nu-ți poți accepta decizia.
‎Nu pot.
‎- Nu pot să fac asta. Intru în panică. ‎- Oprește-te!
‎Îți cerem să fii sinceră cu tine.
‎- Cum ai fost tu cu Borja? ‎- Lovitură sub centură.
‎Nu toate avem voința ta.
‎- Nu e ceea ce pare. ‎- De ce spui asta?
‎Tu să-mi spui.
‎Nu știu ce ai pățit în Cambodgia, ‎dar pentru una care tocmai a recunoscut
‎nu dai prea bine.
‎Nu vă mai certați. Nu rezolvăm nimic.
‎Carmen are dreptate. ‎Val, trebuie să ne spui ce s-a întâmplat.
‎M-am dus la Víctor și era cu altă femeie.
‎Atât?
‎Nu merită să-ți pierzi încrederea în tine ‎pentru niciun bărbat.
‎- Lola încă se vede cu Sergio. ‎- Târfă!
‎Ar trebui să-ți urmezi propriul sfat.
‎E cald aici, nu?
‎Mă văd cu Sergio, dar doar pentru sex.
‎- Nu ne-ai spus. ‎- Nu voiam să mă judecați.
‎Sau să-ți spunem adevărul.
‎Fir-ar să fie!
‎Ei bine,
‎dacă tot suntem sincere,
‎nu cred ‎că relația mea cu Borja va funcționa.
‎Vacanța oferită de voi ‎n-a fost pe placul meu.
‎Eu și Gloria n-avem nimic în comun.
‎Nu ne putem decide ‎nici asupra unei canapele.
‎Veniți aici.
‎Carmen, ești una dintre cele mai geniale ‎trei persoane pe care le știu.
‎Dacă tu nu poți echilibra ‎relația și munca,
‎nu știu cine poate.
‎Lola, Sergio e un rahat și știi asta.
‎E un rahat
‎cu cocoșel frumos.
‎Pentru niciun cocoșel ‎nu merită să fii tratată așa.
‎Și, Nerea,
‎dacă nu poți împărți o canapea cu cineva,
‎poate că nu e persoana potrivită ‎pentru tine, nu?
‎- Nu e vorba de un taxi. ‎- Ce?
‎În mesajul vocal spuneai:
‎„Ca să fugi cu demnitate, ‎trebuie să poți lua un taxi.”
‎Poate că ar trebui
‎să nu mai fugim.
‎…ușa și iei stagiarii.
‎Ce mai faci?
‎Trebuie să vorbim.
‎Bine.
‎Salut!
‎- Ei bine? ‎- Intră!
‎Să vedem.
‎M-am gândit.
‎Crezi că putem fi adversari part-time
‎fiecare în spațiul lui
‎și cuplu cu normă întreagă?
‎Uite, eu…
‎Dacă e să fiu sincer, ‎e o onoare să concurez cu tine.
‎Faci o mare greșeală.
‎Poate.
‎Dar măcar greșeala va avea numele meu.
‎Așa îmi place.
‎Dar nu vreau.
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Nu vreau!
‎Nu vreau să fac asta.
‎Ce e?
‎Te rog să-ți iei hainele și să pleci.
‎Vorbești serios?
‎Adevărul e…
‎că nu merită.
‎Taxi?
‎Nu, mulțumesc.
‎Subtitrarea: Mircea Pricăjan