EN NETFLIX-SERIE
Altså, boken er min også!
-Og min. Og Nereas. -Jeg skrev den!
-Hva gjør du? -Jeg har klaustrofobi.
-Hva? Jeg kommer for sent. -Det handler ikke alltid om deg.
-Unnskyld? -Vi er lei.
Du tar aldri det du vil, og så sender du endeløse talemeldinger
og klager på avgjørelsen din.
Jeg klarer det ikke. Jeg får panikk.
Kan du gi deg?
Du må bare være ærlig mot deg selv.
-Slik du har vært mot Borja? -Det var ufint.
Vi har ikke alle viljestyrken din.
-Hun er ikke sånn hun virker. -Hva?
Du vet hva jeg mener.
Jeg vet ikke hva som skjedde i Kambodsja, men du lukter møllspist.
Slutt å krangle. Dette hjelper ikke.
Carmen har rett. Val, du må fortelle oss hva som skjedde.
BASERT PÅ ROMANENE AV ELÍSABET BENAVENT
ÉN UKE TIDLIGERE
2.1 SLUTTE Å FLYKTE
VÍCTOR - TRE UKER SIDEN
JEG VENTER TIL DU RINGER, VALERIA. MEN JEG VENTER IKKE EVIG.
Jeg er tilbake fra Valencia til min helspanske virkelighet.
Til Memoria Trans-plassen.
Ok, da drar vi.
Jeg vet jeg har vært fjern,
jeg trengte å koble av og å treffe niesen min.
Jeg sender dere et bilde, hun vokser fælt.
Forresten, Carmen, søsteren min elsket gaven din.
For å være ærlig
hjalp det ikke å reise vekk. Jeg har ennå ikke svart Víctor.
Jeg takler ikke å ha ballen på min banehalvdel.
Joaquín Ortal, visepresidenten i Jorge Rubios firma, venter. Kom.
Flott, takk.
Jeg er forfatter, men overfor ham blir jeg stum.
Og så den andre mannen som holder meg våken.
Pierre Duvont. Ikke le, Nerea, jeg vet du synes navnet er latterlig.
Vi tar bussen.
Skulle ønske jeg var like selvsikker som deg, Lola.
Nå vet dere alt om det patetiske livet mitt,
senere kan dere fortelle meg om deres. Glad i dere.
KONTRAKTSBETINGELSER
FORFATTEREN VALERIA FÉRIS GIR AVKALL PÅ BRUK AV NAVNET
MOT PSEUDONYMET PIERRE DUVONT
FORFATTEREN VIL MOTTA 15 000 EURO
Kom igjen, da!
Men ser du ikke at du ikke kan gjøre det, ditt nek?
15 000 EURO - PSEUDONYM
SIGNATUR
Stans her.
Jeg har en til. Tema: publiseringsdilemma.
"Sultende forfatter"-greia ser bra ut i en bok,
men hva gjør jeg? Selger jeg sjelen min til forlaget?
Beholder verdigheten mens jeg drasser en koffert gjennom Madrid?
Faen.
Faen heller!
Møkkakoffert!
DEG - TRE UKER SIDEN
JEG VENTER TIL DU RINGER, VALERIA. MEN JEG VENTER IKKE EVIG.
LOLA: HEI, HVORDAN GÅR DET?
Vent, la meg sende en emoji.
Beklager, du har rett.
Det var du som ville møtes før jobb.
Nå er jeg her.
Fortell om det nye huset. Det er flott, hva?
Ja.
Studioet pusset opp, og foreldrene mine beholdt det. Et herskapshus.
Iblant lar de meg beholde oversettelsespapirene.
-Samme sak. -Ja.
Hva er det?
Jeg lovet meg selv å ikke spørre. Du vet hva jeg mener.
Jeg aner faktisk ikke.
-Jo, det gjør du. -Nei.
-Har du hørt fra Valeria? -Jeg visste det!
Hun sendte meg en åtte minutter lang talemelding.
-Hvordan har hun det? -Har ikke hørt på den.
Jeg forstår ikke…
Hun ignorerer meg, er en vandrende katastrofe,
hun er kaotisk, klossete, usikker…
Men jeg forguder henne.
Sånn er Val.
Jeg vil ikke gå og stirre på telefonen.
Som venn av Valeria ville jeg sagt at hun trenger tid.
Men som venn av deg vil jeg si at det er på tide å slutte å se på telefonen.
Jeg konfiskerer telefonen din i dag.
Ingen bilder.
Nei. Ikke ta bilder av meg.
Ikke ta bilder av meg. Nei!
Nei, slutt. Jeg må konsentrere meg.
-La være! -Ikke rør kameraet.
Jeg vil ikke.
Når blikket ditt
Møtte mitt
Var det kjærlighet ved første blikk
Det var skjebnen
Veldig tidlig en morgen
Våknet jeg med et sukk
Jeg hadde drømt at kroppen din
Ble ett med min
Og du…
Kan late som om du ikke ser det
Du kan nekte for det
Du kan gå videre med livet ditt
Og jeg gå videre med mitt
Du kan si at du er redd
Jeg er også redd
Veldig sterk.
Du kan tro at alt var tilfeldig
Men jeg skal fortelle deg sannheten
Enda en runde.
Jeg skal fortelle deg…
Sannheten
-Hvor skal vi? -Her borte!
-Neimen, se! -Hei!
Du sendte oss på skattejakt for å finne deg.
Jeg har gledet meg sånn!
Jeg trodde vi skulle på en fortauskafé.
Jeg er blakk. Dette er billigere og vakrere.
-Det er sant. -Ja, det er vakkert.
Carmen vil få parken til å se ut som en sveitserost.
Jeg har med glutenfri øl og sylteagurk.
Jeg kunne kysse deg!
-Jenter! -Der er hun!
-Sjekk den sexy gangen! -Forsiktig!
Hei!
Så det er "pils i parken"?
-Burde tatt med djemben min. -For noen snobber.
Vi skal ha piknik. Det blir 3 euro hver.
Tre?
Min vakre kambodsjer!
-Få se. Du er ikke veldig brun. -Nei.
Godt du er tilbake. Vi hang nesten opp Savnet-lapper.
-Jeg vet jeg har vært litt fjern. -Litt?
Jeg tekstet mer enn deg, i en annen tidssone.
-Hvordan var Valencia? -Valencia var greit.
Tilbrakte tid med familien og sånt. Men jeg må høre på dere.
Hvor har du vært? Du ser nydelig ut.
-Gjør jeg? -Ja.
Jorge Rubio sa at du er veldig talentfull.
-Takk. -Og det er også kollegaen din, Borja.
-Derfor tilbød vi ham jobben. -Ja vel?
Det visste jeg ikke.
-Vi trodde ikke du ville ombestemme deg. -Selvsagt.
Vel, iblant trenger man å omorganisere prioriteringene sine.
-Riktig. -Ja.
Jeg kom på noe.
Vis meg ideene dine til den nye leppestift-lanseringen.
Hva?
Borja har ikke signert kontrakten.
Jeg ber ham gjøre det samme, deretter bestemmer jeg meg.
Ja da, jeg vet det. Jeg dreit meg ut.
Jeg trodde han ville ansette begge, han traff oss jo som team.
Men jeg sa at det var best at jeg fortalte Borja det.
Ok, jeg vet det høres ut som om jeg dolker ham i ryggen, men…
Det gjør det.
-Men de tilbød meg det først. -Ja, men du avslo, Carmen.
-Det er ikke så enkelt, Nerea. -Jo.
Det er jobben min og partneren min!
Skal du slutte på grunn av partneren din?
-Rolig. -Det er urettferdig!
Han takket ja uten å nøle. Kan ikke jeg gjøre det samme?
-Du har rett. -Ok.
Så hvordan tok han det?
Vel, altså…
…og andre etternavn er "Ferrar"?
-Ferrer. -Ok.
-Han vil forstå. -Du løy for ham. Det gjorde ikke han.
Greit, jeg er en forferdelig person.
Nei, det er du ikke. Og ro ned litt.
Du var i varme strøk, men er kjølig som pokker.
-Skjedde det noe med deg og Gloria? -Nei. Alt er bra.
Skal du ikke fortelle om turen?
Hva skal du gjøre med Pierre Duvont?
Jeg fortalte det jo i talemeldingen.
Jeg har mobilen i flymodus.
Jeg kan ikke lyve. Jeg har ikke hørt på den.
-Og du sier at du har vært borte. -Ja…
Ikke jeg heller. Jeg har jobbet masse.
Kjempemasse.
Jeg er utmattet.
Jeg sa at jeg fortsatt ikke vet hva jeg skal gjøre.
Jeg trenger penger, men Bedrageren er veldig personlig.
Ta imot pengene.
Jeg har verdigheten min, men er arbeidsløs og bor hos Lola.
Det er ikke bare pengene. Boken kostet meg ekteskapet.
Den heter Bedrageren. Å bruke pseudonym ville være dråpen.
Og i meldingen forteller jeg om min andre bekymring.
-La meg gjette. Grønne øyne? -Du har ignorert ham i flere uker.
Har han fortalt det?
Jeg dro til jobben hans.
Kan jeg hjelpe deg?
-Hei. -Hei.
Ja.
Ja, altså…
-Jeg ser etter Víctor Andradas. -Senior eller junior?
Jeg håper han bare er junior.
Et øyeblikk.
ADRI: HVORDAN VAR VALENCIA? MOREN DIN SA DU ER TILBAKE I MADRID.
JEG VILLE BARE VITE HVORDAN DU HAR DET.
JEG VILLE BARE HØRE HVORDAN DU HAR DET
Hei.
Víctor, du har besøk.
-Hun var her nettopp. -Var hun en klient?
Jeg tror ikke det.
-Takk. -Ingen årsak.
Jeg fikk en melding fra Adrián.
Dere er separert. Du kan gjøre hva du vil.
Jeg føler allikevel at jeg sviker ham.
Det er bare i hodet ditt.
Hva er det med deg?
Du er mer opptatt av eksen din enn fyren du liker.
Det er ikke rettferdig mot noen av dere.
Jo da, jeg vet det. Men han gjør meg nervøs
Og også litt…
Du vet.
Kåt.
Jeg sender deg adressen til det nye huset hans.
Jeg tenker på Víctor og…
Faen!
Herregud, så ekkelt!
Vi burde ha gått på en fortauskafé.
FORFATTERENS SIGNATUR
MOT NAVNET PIERRE DUVONT 15 000 EURO
Den må ha blitt skrevet ut feil.
-CV-en min? -Ja.
Jeg ser bare én jobb og litt frivillig arbeid.
Resten av jobbhistorikken din er vekk.
Men det går fint. Fortell du.
Jeg var partner i et advokatfirma,
og koordinator i feministforeningen i Lavapiés.
Og?
Det står her.
Er det hele yrkeskarrieren din?
Jeg har jobbet i kun ett firma,
men jeg har erfaring fra handel, sivile saker, familiesaker…
I dine foreldres firma.
Jeg er advokat. Foreldrene mine har et firma.
Jeg kjenner loven inn og ut. Er det straffbart?
VENNER FOR ALLTID - LOLA: SNAKKET MED BORJA?
NEI. HAN HADDE TANNVERK, SÅ DET PASSET DÅRLIG.
OG I KVELD HAR VI ET ARRANGEMENT FOR BYRÅET VI FORTSATT JOBBER FOR.
NEREA: DET VIL ALDRI PASSE BRA. BARE GJØR DET.
LOLA: GJØR DET PÅ ARRANGEMENTET I KVELD
Nå lar vi bedøvelsen få virke i ti minutter. Kommer straks.
Vi må snakke om jobben.
-Nå? -Ja, nå.
Ikke vær redd, det angår ikke byrået. Det handler om Joaquín Ortal.
-Joaquín Ortal? -Ja. Ok, hør her.
Han tilbød deg jobb i firmaet sitt.
Men det viser seg at han tilbød samme jobb til noen andre først.
-Noen andre? -Ja.
Og den personen klarte ikke å organisere prioriteringene sine i tide.
Og etter å ha tenkt gjennom det ba de om å få jobben allikevel.
-Jobben min? -Ja, jobben din.
Den personen…
…er meg.
Er det sant?
Lett for deg å si, men jeg vil også ha jobben.
-Jeg fortjener den like mye. -Og du sier det nå?
Men…
Jeg mener… Unnskyld meg, men jeg er sjokkert.
Jeg er sjokkert over at du sier dette om meg.
Ser du reaksjonen din? Det er grunnen.
Ser dere? Derfor sa jeg det ikke.
FOR Å BLI KVITT FRISTELSEN, GI ETTER
-Denne blir nok fort skitten. -Ned med føttene.
Opp med haka. Det var ditt første intervju.
-Men hvis alle går sånn… -Det ordner seg.
Målene er gale. Sofaen er ikke to meter lang.
Det er ikke målene. Det er prisen. 2000 euro.
Fy faen.
Jeg tror fortsatt Ikea ville vært bedre.
På Ikea må du hugge ned treet selv. Jeg kjenner stedet. Det er verdt prisen.
Litt liten til begge, hva?
Vi ser ikke etter en sofa til oss begge. Vi ser etter en sofa til deg.
Jeg kan kjøpe på Ikea.
Er noe galt?
Ja. Du gjør det samme som du gjorde på turen.
-Og hva var det? -Får meg til å føle meg som en snobb.
Så slutt å oppføre deg som en.
Like komfortable sofaer og drikke vann på flaske i Sørøst-Asia?
Ja. Og skummet kaffe og dyr sjampo.
-Og håndverksøl på flaske. -Boksøl smaker metall.
Velkommen til middelklassen.
Fant det.
En Rioja Gran Reserva.
Jeg visste ikke at du var vinekspert.
Jeg er ikke det. Jeg tok den dyreste.
Skal vi lage noe å spise hos deg? Jeg er sulten.
Hvem er du, og hva har du gjort med Sergio?
Jeg trodde du ikke ville se film, spise middag eller gjøre par-ting.
Dette er ikke romantikk.
Det er ren overlevelse.
Jeg hadde et møte, hoppet over lunsjen…
I tillegg forbrenner vi mange kalorier.
Kan du hente en flaske vin til?
-Enda en? -Jeg er veldig tørst.
-Så du er det? -Ja, vinen er der borte.
Hva gjør du her?
Jeg bor hos deg, dette er lokalbutikken.
Er det rart å bare drikke flaskeøl?
Skulle ikke du være hos Gloria?
Jeg er sliten og blir hjemme. Dagen min var en katastrofe.
Vel, desto større grunn til å være hos Gloria.
Jeg hadde ikke lyst.
Jeg tror det er akkurat det du trenger.
Få litt kos, bli slikket.
-La oss lage middag sammen. -Jeg må oversette en konferanse.
Nå?
Jeg er sent ute. Ta med denne for meg, er du snill.
-Takk. -Og vogna?
Det er ikke mitt. Jeg vet ikke hva jeg tenkte på.
Ha det.
-Vi spiser ute. -Skulle vi ikke til deg?
Hvis du sulter, vil du ikke ha maten min.
-Men vinflasken… -Vi går, sa jeg.
-Akkurat nå? -Nå.
-Er du sikker? -Lola?
Hei, jeg er Sergio.
Nerea.
Hvor mange lager du guacamole til?
Vel, iblant dukker det opp folk du ikke trodde ville komme
noensinne igjen.
Jeg tror kundene var fornøyde, hva?
-Tror du? -Ja.
-Er du fornøyd med resultatet? -Ja, arrangementet var en suksess.
Og nå vil jeg at dere lager en markedsrapport
til det fremste sjampomerket i Europa.
La Carmen gjøre det. Hun er flink til å arbeide på egen hånd.
Ja. Det er mye sjampo på markedet.
Rapporten bør gjenspeile at litt konkurranse bare er sunt.
Hvem bedre til å snakke om sjampo enn en som river ut andres hår?
-Den hadde du tenkt lenge på. -Mens du smisket med henne.
Det holder. Hva er det egentlig som foregår?
Ok. Bare finn ut av det og gjør rapporten sammen.
Folkens. Dere er begge flinke.
Men sammen er dere bedre.
Kjære vene! Nei, du først.
Jeg vet at du ikke ventet meg, men jeg hadde veldig lyst til å se deg.
Hei.
Nei.
Denne.
Jeg vet det er uventet, men…
Beklager.
-Nei da! -Jeg…
-Jeg beklager. -Vent…
Valeria.
Straks tilbake.
Valeria, vent.
-Valeria, vent! -Jeg burde ha ringt, jeg er så dum.
-La meg forklare. -Nei da, alt er i orden.
-Nei, det er det ikke. -Det er sent.
Å NEI! INGEN SALDO!
Jeg har ventet i en måned på at du skulle ringe, tekste, "like"…
Hva skulle jeg gjøre?
Være tålmodig.
Når du liker noen, er du tålmodig.
Jeg trodde du gikk tilbake til Adrián.
Du kunne spurt Lola.
Ja. Men jeg vil ikke vite om deg gjennom Lola.
Greit.
Jeg skal oppsummere.
Jeg har en vakker niese. Hun heter Mar.
Jeg kom tilbake og vet fortsatt ikke hva jeg skal gjøre med boka.
Jeg er ikke med Adrián.
-Og jeg dummet meg skikkelig ut nå. -Nei, Val. Hun er…
Virginia er en venn.
-Bare en venn? -Ja, hun…
Vel…
Må vi snakke om dette nå?
Nei. Du bør gå inn igjen, til vennen din.
-Du har ikke rett til å være sint. -Jo. Selv om det ikke er rettferdig.
Nå vil jeg dra hjem.
-Skal jeg ringe en drosje? -Nei.
Jeg er blakk. Inntil jeg signerer med forlaget, må jeg ta bussen.
Jeg vet ikke om jeg har betalt
For all skaden jeg har gjort
Kanskje dette var
Mer enn jeg kan takle
Jeg hørte sukkene
Fra knoklene mine som ble knust
Sjelen min
Forlater kroppen min
Jeg har ikke ro
I mørket
Man kan ikke danse
Uten å snuble
JEG VENTER
JEG VENTER TIL DU RINGER MEG, VALERIA
MEN JEG VENTER IKKE EVIG
Kommer!
-Flott! -Hei!
Borja er fortsatt sint, og det gjør jobben umulig.
Vi må gjøre ferdig en rapport i dag, og jeg aner ikke hvordan.
Kjære vene.
-Er jeg sent ute? -Ja.
Vi har ikke bestilt, Val har ikke kommet.
Sushi?
Nei, noe billig og mettende. Jeg er sulten.
Podcast fra Valeria. Innen vi er gjennom den, er hun her.
Skal vi se.
Beklager sent varsel. Jeg kommer ikke til lunsj.
Jeg bestemte meg for å signere, og de var ledige nå.
Ja, den er en del av meg og har kostet meg ekteskapet, men…
For å flykte med verdighet må man ta en drosje.
-Ok. -Hva mener hun?
Jeg må gå. Jeg vil ikke komme sent. Vi snakkes senere.
-Tenker dere det samme som meg? -Hun gjør det rette.
-Hun kan ikke signere. -Hun vil angre!
-Hun er blakk. Noe om en drosje… -Spill det av igjen.
…kostet meg ekteskapet, men…
For å flykte med verdighet må man ta en drosje.
-Gråt hun? -Umulig å si.
Hamburger?
Stemmen skjelver, som når hun ser julereklamer.
Eller da hun fikk en Redd Barna-donasjon.
Hun fikk også en Chanel.
-Men det var på grunn av donasjonen. -Jeg vet ikke.
-Nummeret du ringer… -Hun slo av mobilen.
-Hun visste vi skulle ringe. -Hun er nok på banen.
-Pommes frites eller båter? -Vet du hvor forlaget er?
-Ja. -Kom igjen.
-Fleiper dere? -Nei. Kom.
-Seriøst? -Kom igjen, Nerea.
-Men vi skal spise… -Kom igjen.
-Jeg har bestilt! -Jeg bryr meg ikke.
Ikke gjør det!
Faen, Lola.
Beklager, nødstilfelle!
-Hva gjør dere her? -Du gjør en tabbe!
-Skulle ikke dere spise? -Det sa jeg òg.
Ikke signer. Jeg kjenner deg, Rødtopp.
-Ikke så godt. Jeg bruker glansvask! -Hva?
Den boken er ikke Duvonts. Den er din.
-Den må ha navnet ditt! -Jeg gjør som jeg vil.
Altså, boken er min også.
-Og min. Og Nereas. -Jeg skrev den.
-Hva gjør du? -Jeg har klaustrofobi.
Hva? Jeg kommer for sent!
-Alt handler ikke om deg. -Unnskyld?
Vi er lei. Du tar aldri det du vil,
og så sender du endeløse talemeldinger og klager på avgjørelsen din.
-Jeg klarer ikke dette. Jeg får panikk! -Kan du gi deg?
Du må bare være ærlig mot deg selv.
-Slik du har vært mot Borja? -Det var ufint.
Vi har ikke alle viljestyrken din.
-Hun er ikke sånn hun virker. -Hva?
Du vet hva jeg mener.
Jeg vet ikke hva som skjedde i Kambodsja, men du lukter møllspist.
Slutt å krangle. Dette hjelper ikke.
Carmen har rett. Val, fortell oss hva som har skjedd.
Jeg dro til Víctor. Det var en annen kvinne der.
Er det alt?
Ingen fyr er verdt å føle seg verdiløs.
-Lola treffer Sergio. -Tispe.
Du bør begynne å følge dine egne råd.
Er det veldig varmt her?
Jeg og Sergio har bare sex.
-Hvorfor sa du ikke noe? -Dere ville bare dømme.
Du liker ikke sannheten.
Faen heller.
Vel, om vi skal være ærlige,
tror jeg ikke at jeg får det til å funke med Borja.
Jeg nøt ikke turen dere ga meg.
Gloria og jeg har ingenting til felles. Vi kan ikke engang bestemme oss for sofa.
Kom hit.
Carmen, du er en av de tre smarteste personene jeg kjenner.
Om ikke du klarer å balansere forholdet og jobben,
klarer ingen det.
Lola, Sergio er en drittsekk, og du vet det.
Han er en drittsekk
med en nydelig kuk.
Ingen kuk er verdt behandlingen hans.
Og, Nerea,
om du ikke kan dele sofa med noen, er hun kanskje ikke den rette for deg?
-Det handler ikke om å ta en drosje. -Hva?
I talemeldingen sa du:
"For å flykte med verdighet må man ta en drosje."
Kanskje vi må slutte å flykte.
…døren, og du tar praktikantene.
Står til?
Vi må ta en prat.
Ok.
Hei.
-Nå? -Kom inn.
Ok…
Jeg har tenkt.
Tror du vi kan være konkurrenter på deltid,
hver med sin plass,
og kjærester på heltid?
Hør, jeg…
For å være ærlig, ville det vært en ære å konkurrere med deg.
Du gjør en stor tabbe.
Kanskje det.
Men jeg gjør det under mitt navn.
Ja, akkurat sånn.
Jeg vil ikke.
-Hva er galt? -Jeg vil ikke.
-Jeg vil ikke gjøre dette. -Hva er galt?
Ta tingene dine og dra.
Mener du alvor?
Det er bare ikke verdt det.
-Drosje? -Nei takk.
Tekst: Marie Wisur Lofthus