SERIÁL NETFLIX
Ta knížka není jen tvoje. Je i moje.
- A moje. A Nerey. - To já ji napsala.
- Co to děláš? - Mám klaustrofobii.
- Super, přijdu pozdě. - Projednou se všechno netočí kolem tebe.
- Cože? - Máme toho dost!
Nikdy si nevezmeš, co chceš. A pak nám posíláš nekonečný hlasovky,
protože se s tím nedokážeš smířit.
To nedám.
- Nemůžu. Zešílím. - Můžeš toho nechat, prosím?
Jen chceme, abys k sobě byla upřímná.
- Jako ty k Borjovi? - Taková podpásovka.
Pardon, že nemáme takovou vůli jako ty.
- Třeba ji nemá. - Proč to říkáš?
To mi řekni ty.
Nevím, co bylo v Kambodži, ale na to, žes měla coming out teď,
zníš jak ohraná deska.
Nehádejte se. Takhle nic nevyřešíme.
Carmen má pravdu. Val, řekni nám, co se stalo.
NA MOTIVY ROMÁNŮ ELÍSABET BENAVENTOVÉ
O TÝDEN DŘÍVE
2.1 NEUTÍKEJ
VÍCTOR - PŘED TŘEMI TÝDNY
Počkám, až mi zavoláš, Valerie. Ale nebudu čekat věčně.
Holky, jsem zpátky z Valencie ve svý čistě španělský realitě.
Na náměstí Memoria Trans.
Dobře. Tak jedeme.
Vím, že jsem byla mimo,
ale potřebovala jsem se odpojit a věnovat se neteři.
Pak vám pošlu fotku, jak roste.
Mimochodem, Carmen, ségře se ten dárek od tebe moc líbil.
Ale abych pravdu řekla,
odjet do Valencie přemýšlet mi nepomohlo. Pořád jsem Víctorovi neodepsala.
Nedokážu se vyrovnat s tím, že teď je to na mně.
Čeká na vás Joaquín Orta, viceprezident společnosti Jorge Rubia.
Pojďte za mnou.
Děkuju.
Jsem spisovatelka, ale když jde o něj, dochází mi slova.
A nemluvě o tom druhým, kvůli kterýmu nespím.
Pierre Duvont. Nesměj se, Nereo.
Vím, že ti to jméno přijde směšný.
Jedem autobusem.
Lolo, kéž bych si byla vším tak jistá jako ty.
Tak teď už víte všechno o mým smutným životě.
Sejdeme se, abych se dostala do obrazu? Mějte se.
SMLUVNÍ PODMÍNKY
AUTORKA VALERIA FÉRRIZOVÁ SE ZŘÍKÁ UVEDENÍ SVÉHO JMÉNA
VE PROSPĚCH PSEUDONYMU PIERRE DUVONT
AUTORKA DOSTANE ČÁSTKU 15 000 EUR
No tak.
No tak! Nevidíš, že tam nemůžeš, blbe?
PSEUDONYM
PODPIS AUTORKY
Zastavte.
Ještě přídavek. Předmět: vydavatelské dilema.
Ten obraz hladovějící spisovatelky se hodí do memoárů,
ale co mám dělat? Prodat vydavatelství duši?
Nebo si zachovat důstojnost a táhnout kufr přes celý Madrid?
Sakra.
Do prdele.
Zasranej kufr.
VY - PŘED TŘEMI TÝDNY
Počkám, až mi zavoláš, Valerie. Ale nebudu čekat věčně.
LOLA - Ahoj, jak se máš?
Počkej, pošlu ti smajlíka.
Promiň, máš pravdu.
To ty ses chtěl sejít ještě před prací.
Už vnímám.
Co to stěhování? Prý je to palác.
To je.
Studio ho zrenovovalo a rodiče rozhodli, že si ho nechají. Je to palác.
Mně občas zůstanou poznámky k překladu.
- To je podobný. - To jo.
Co?
Slíbil jsem si, že se nezeptám… Asi víš na co.
To fakt netuším.
- Ale víš. - Vážně ne.
- Ozvala se ti Valeria? - Já to věděla.
Teď mi poslala osmiminutovou zprávu.
- Jak se má? - Nevím. Nepustila jsem si to.
Já to nechápu…
Neozývá se. Je to s ní katastrofa.
Je chaotická, neohrabaná, nejistá…
Ale jsem do ní blázen.
To je přesně Val.
Nechci čekat, až zazvoní telefon.
Jako její kamarádka bych ti řekla, že potřebuje čas.
Ale jako tvoje kamarádka ti říkám,
že bys měl přestat zírat do telefonu.
Zabavím ti ho. Do zítra.
Nech toho.
Ne, nefoť mě.
No tak. Nech toho!
Prosím. Musím se soustředit.
- Ne. - Nesahej mi na foťák.
Nechci.
Když se tvé oči
střetly s mými,
byla to láska na první pohled.
Byl to osud.
Velmi brzy ráno
jsem se probrala a povzdechla si.
Zdálo se mi, že tvé tělo
s tím mým splynulo.
A ty…
můžeš dělat, že to nevidíš.
Klidně to i ignoruj.
Můžeš si dál žít svůj život.
A já si budu žít svůj.
Můžeš říct, že se bojíš.
Já mám taky strach.
Je to silný.
Můžeš si myslet, že je to jen náhoda,
ale já ti řeknu pravdu.
Ještě jedna otočka.
Ale já ti řeknu…
pravdu.
- Kam jdeme? - Holky, tady!
- Teda! - Ahoj.
Člověk aby vás tu hledal.
Na tohle jsem se tak těšila!
Já myslela, že jdeme do kavárny.
Jsem švorc. Tohle to levnější a hezčí.
To je pravda.
Je to tu krásný.
Počkejte, až dorazí Carmen. Udělá z trávníku ementál.
Vzala jsem bezlepkový pivo a mini okurčičky.
Samou láskou tě sežeru.
- Holky! - Tady je!
Jak se nese.
- Sexy lady! - Opatrně.
Ahoj!
Mohly jste říct, že jdeme chlastat do parku.
- Vzala bych si djembe. - Vy jste ale snoby.
Uděláme si piknik. Za tři eura.
Tři?
Moje krásná Kambodžanka!
- Ukaž! Vůbec ses neopálila. - Ne.
Dobře, že jsi zpátky. Už jsme chtěly vyhlásit pátrání.
- Já vím, že jsem byla trochu mimo. - Trochu?
Já psala víc, a to jsem byla v jiném pásmu.
- Jak bylo ve Valencii? - Bylo to tam fajn.
Věnovala jsem se rodině a tak… Ale povídejte vy.
Kde jsi byla? Moc ti to sluší.
- Jo. - No jo.
Rubio říkal, že jste jedním z nejtalentovanějších lidí, co zná.
- Díky. - A druhým je váš kolega Borja.
- Proto jsme mu tu práci nabídli. - Vážně?
To jsem nevěděla.
Nečekali jsme, že byste si to rozmyslela.
Ovšem.
Občas člověk musí přehodnotit priority.
- Aha. - Ano.
Něco mě napadlo.
Ukážete mi vaše nápady na uvedení té nové rtěnky?
Cože?
Borja ještě nepodepsal smlouvu.
Vyžádám si je i od něj a pak se rozhodnu.
Jo, já vím. Posrala jsem to.
Myslela jsem, že nás bude chtít oba, když jsme tam šli jako tým.
Ale řekla jsem mu, že bude lepší, když o tom Borjovi řeknu.
Vím, že by to mohlo vypadat, jako že ho chci bodnout do zad, ale…
Mohlo?
Ale mně to nabídli první.
A tys to odmítla.
- Jo, ale není to tak jednoduchý. - Je.
Je to moje práce a můj partner.
Takže skončíš v práci kvůli němu?
- Uklidni se. - To není fér!
Vzal tu práci bez mrknutí oka. Proč to nemůžu udělat taky?
To máš pravdu.
- Fajn. - A co ti na to řekl?
No já…
Druhé příjmení je „Ferrar“, že?
- Ferrer. - Dobře.
- Určitě to pochopí. - On ti na rozdíl od tebe nelhal.
Dobře, jsem strašná.
Ne, nejsi. A ty se uklidni.
Bylas v teple, ale jsi chladnější než kdy dřív.
- Stalo se něco mezi tebou a Glorií? - Ne. Jsme v pohodě.
Vyprávěj nám, jak bylo.
- Co uděláš s tím Pierrem Duvontem? - Říkala jsem vám to v té zprávě.
Měla jsem letecký režim.
Nebudu ti lhát. Neposlechla jsem si to.
Stěžovaly jste si, že jsem byla mimo.
Jo.
Já taky ne. Pracuju nonstop.
Pořád.
Jsem úplně hotová.
Říkala jsem, že pořád nevím, co dělat.
Ty peníze potřebuju,
ale Podvodnice je hrozně osobní.
Já bych brala peníze.
Mám svou hrdost, ale nemám práci a bydlím u Loly.
Nejde jen o peníze. Ta knížka mě stála manželství.
Jmenuje se Podvodnice. Ten pseudonym by tomu jen nasadil korunu.
V tý zprávě jsem říkala, že mě trápí ještě něco.
Nech mě hádat. Zelený oči?
A celý týdny ho ignoruješ.
Řekl ti to, že jo? Šla jsem za ním do práce.
Hledáte někoho?
- Dobrej. - Dobrý den.
Ano.
Víte, já…
- Hledám Víctora Andradase. - Staršího nebo mladšího?
Doufám, že toho mladšího.
Okamžik, prosím.
ADRI - Jak bylo ve Valencii? Tvá máma mi říkala, že jsi v Madridu.
Jen chci vědět, jak se máš.
JEN CHCI VĚDĚT, JAK SE MÁŠ
Dobrý den.
Víctore, máš návštěvu.
- Před chvílí tu byla. - Klientka?
Nemyslím.
- Díky. - Není zač.
Napsal mi Adrián a já zpanikařila.
Rozešli jste se. Můžeš si dělat, co chceš.
Jo, ale přijdu si, jako bych ho zrazovala.
Je to jen v tvý hlavě.
Co je to s tebou?
Řešíš víc svýho ex než chlapa, co se ti líbí.
Není to fér vůči němu, ani vůči tobě.
Jo.
Já vím, ale jsem z toho nervózní.
A…
a taky trochu…
Však víte.
Nadržená.
To abych ti poslala adresu jeho novýho paláce.
Vzpomenu si na Víctora a…
Kurva!
Do prdele! To je nechutný!
Já říkala, že máme jít do kavárny.
PODPIS AUTORKY
VZDÁVÁ SE VE PROSPĚCH PIERRA DUVONTA
Asi se to vytisklo špatně.
- Můj životopis? - Ano.
Vidím tu jen jedno zaměstnání a dobrovolnickou činnost.
Zbytek tvé profesní historie chybí.
To nevadí. Řekneš mi to sama.
Byla jsem společníkem v právnické firmě
a koordinátorkou feministického sdružení v Lavapiés.
A?
To je tu napsáno.
To je celá tvá profesní kariéra?
Pracovala jsem jen v jedné firmě,
ale mám zkušenosti s obchodním, občanským a rodinným právem.
Z firmy tvých rodičů.
Jsem právnička. A mí rodiče mají firmu.
Znám zákony od A do Zet. Nemyslím, že by to byl zločin.
KÁMOŠKY 4EVER, LOLA - Mluvila jsi s Borjou?
Ne. Bolel ho zub. Nepřišlo mi to jako vhodná chvíle.
A dneska máme akci s agenturou, pro kterou pořád ještě pracujeme.
NEREA - Vhodná chvíle nebude nikdy. Udělej to co nejdřív.
LOLA - Řekni mu to na tý akci.
Počkáme deset minut, než začne působit anestetikum. Hned se vrátím.
Musíme probrat práci.
- Teď? - Jo.
Neboj, nejde o agenturu. Jde o… Joaquína Ortu.
- Joaquína Ortu? - Jo. Podívej…
Vím, že ti nabídl práci ve své firmě.
Ale tu samou práci nabídl předtím ještě někomu jinýmu.
- Někomu jinýmu? - Jo.
A ten člověk
neměl z různých důvodů uspořádaný priority.
A když si to promyslel, řekl, že by tu práci chtěl.
- Mou práci? - Jo, tvou práci.
Ten člověk…
jsem já.
Vážně?
To se ti snadno řekne, ale já tu práci chci taky.
- Zasloužím si ji stejně jako ty. - To mi říkáš teď?
Ale…
Promiň, ale jsem v šoku.
Jsem v šoku z toho, co si o mně myslíš.
Vidíš, jak reaguješ? Proto.
Proto jsem ti o tom neřekla dřív.
POKUŠENÍ SE ZBAVÍŠ TÍM, ŽE SE MU PODDÁŠ
- Tohle se musí hrozně špinit. - Nohy.
No tak, hlavu vzhůru. Byl to tvůj první pohovor.
- Když ale půjdou všechny takhle… - Neboj, vyjde to.
Mají ty rozměry špatně. Ten gauč nemá dva metry.
To nejsou rozměry, ale cena. 2 000 eur.
Ty vole.
Pořád si myslím, že Ikea by byla lepší.
Tam tě nutí, aby sis ten strom pokácela sama.
Znám to tady. Za ty peníze to stojí.
Sem se ale obě nevejdeme, ne?
My ale nesháníme gauč pro nás obě.
Sháníme gauč pro tebe.
Tak to si ho koupím v Ikee.
Děje se něco?
Ano. Děláš to samý co na dovolené.
- A co, jestli se můžu zeptat? - Děláš ze mě zazobanou slepici.
Tak by ses tak měla přestat chovat.
Promiň, že mám ráda pohodlný gauče a pití balený vody v jihovýchodní Asii.
A kafe s pěnou a nóbl šampóny.
- A lahvový pivo z mikropivovarů. - Z plechovky chutná po kovu.
Jo, vítej ve střední třídě.
Mám to.
Speciální Rioja reserve.
Já netušila, že jsi odborník na vína, someliére.
Nejsem. Vybral jsem to nejdražší.
Co se najíst u tebe? Umírám hlady.
Kdo jsi a co jsi udělal se Sergiem?
Myslela jsem, že nechceš koukat na filmy, vařit večeře a podobný věci.
Tady nejde o romantiku,
ale čistě o přežití.
Kvůli schůzce jsem nestihnul oběd…
Sama víš, kolik kalorií spálíme.
Dojdeš ještě pro jednu lahev?
- Ještě? - Mám hroznou žízeň.
- Jasně. - Jo.
A víno je tamhle.
Čau! Co tady děláš?
Bydlím u tebe a sem chodíme nakupovat.
Že není divný pít jen lahvový pivo?
Neměla jsi spát u Glorie?
Jsem utahaná. Radši budu doma. Mám za sebou hroznej den.
Vidíš. O důvod víc, proč jít ke Glorii.
Nechce se mi.
Myslím, že by ti to prospělo.
Trochu se pomazlíte, olížete si koberce…
- Nepůjdeme na večeři? - Musím překládat konferenci.
Teď?
Jdu pozdě. Vezmi to domů, prosím.
- Dík. - A co ten vozík?
Ten není můj. Jsem úplně mimo.
Čau.
- Zvu tě na večeři. - Máme jít k tobě.
Jestli umíráš hlady, z mýho vaření se nenajíš.
Jo, ale lahev vína…
Pojď, jdeme.
- Teď? - Jo.
- Jsi si jistá? - Lolo?
Ahoj, jsem Sergio.
Nerea.
Pro kolik lidí děláš guacamole?
Znáš to, občas se někdo objeví, když ho nečekáš.
Jak na potvoru.
Myslím, že se to klientům líbilo.
- Fakt? - Jo.
- Jasně. - Spokojená s výsledkem?
Jo, byla to úspěšná akce.
A teď chci, abyste vypracovali marketingovou analýzu
nejprodávanější značky šamponů v Evropě.
Myslím, že by ji měla vypracovat Carmen. Je schopná dělat věci sama.
To jo, ale na trhu je šamponů spousta.
Mělo by tam být i to, jak se nenechat ohrozit konkurencí.
O šamponech toho ví nejvíc ten, kdo si jde za svým hlava nehlava.
- Tohle sis naplánoval. - Jo, když jsi jí lezla do zadku.
To by stačilo. Může mi někdo říct, co se děje?
Fajn. Ať je to cokoli, vyřešte to. Tu analýzu sepíšete spolu.
No tak. Jste oba dobrý.
Ale společně jste ještě lepší.
Bože.
Ne, prosím.
Vím, že jsi mě nečekal, ale moc ráda tě vidím.
Ahoj.
Ne!
Tohle.
Vím, že jsi mě nečekal, ale…
Pardon.
Omlouvám se.
- Ne. - Já…
- Promiň. - Ne, počkej!
Valerie.
Hned jsem zpět.
Valerie, počkej.
- Počkej. Nejezdi. - Měla jsem zavolat, jsem tak hloupá.
- Vysvětlím ti to. - Není co vysvětlovat. Nic se neděje.
- Ale děje. - Už je pozdě.
JEJDA! DOŠLY PENÍZE!
Víc než měsíc jsem čekal na zavolání, zprávu, like u fotky…
Co jsem měl dělat?
Být trpělivý.
Když ti na někom záleží, jsi trpělivý.
Nevěděl jsem, jestli nejsi s Adriánem.
- Mohl ses zeptat Loly. - Já se ptal.
Nechci se na tebe ptát Loly.
Fajn.
Shrnu ti to.
Mám krásnou neteř. Jmenuje se Mar.
Vrátila jsem se do Madridu a pořád nevím, co dělat s knížkou.
S Adriánem nejsem.
- A teď jsem ze sebe udělala hlupáka. - Ne, Val. Ona je…
Virginie je kamarádka.
Jen kamarádka?
Jo, je…
Musíme to řešit teď?
Ne. Měl by ses vrátit dovnitř. Za svou kamarádkou.
- Nemáš právo být naštvaná. - Ne, můžu mít vztek.
I když to není fér.
Jestli dovolíš, chci domů.
- Mám ti zavolat taxi? - Ne.
Jsem švorc. Než podepíšu smlouvu s vydavatelstvím, musím jezdit busem.
Nevím, jestli jsem zaplatila
za všechny škody, co jsem napáchala.
Možná to bylo víc,
než dokážu zvládnout.
Slyšela jsem vzdechy,
jak jsi mi drtil kosti.
Moje duše
opouští mé tělo.
Nemám klid.
Nemůžeš tančit
ve tmě,
aniž bys zakopla.
POČKÁM
POČKÁM, AŽ MI ZAVOLÁŠ, VALERIE
ALE NEBUDU ČEKAT VĚČNĚ
Už jdu.
- Super! - Ahoj.
Borja je pořád naštvanej. Nemůžeme pracovat.
- Ahoj. - Pořád?
Musíme dneska dokončit analýzu a já netuším, jak to uděláme.
Bože můj.
- Jdu pozdě? - Jo.
Ještě jsme si neobjednaly, Val tu není.
Sushi?
Ne, něco levnýho a sytýho. Mám hlad.
Valerie posílá podcast. Než si to poslechneme, bude tady.
Tak ukaž.
Pardon, že volám tak pozdě, ale nepřijdu.
Rozhodla jsem se podepsat smlouvu a čas mají teď.
Říkala jsem, že je v tom část mě a stálo mě to manželství, ale…
Abych mohla s hrdostí utéct, musím mít na taxíka.
- Aha. - Co tím myslí?
Musím jít. Nechci přijít pozdě. Pak vám to povím.
- Myslíte na to, na co já? - Dělá dobře.
- To nemůže. - Litovala by. Něco se děje.
- Je švorc. Něco s taxíkem… - Pustím to znova.
Stálo mě to manželství, ale…
Abych mohla s hrdostí utéct, musím mít na taxíka.
- Brečela. - To nevíš.
Hamburgery?
Třese se jí hlas jako u vánočních reklam.
- Nebo když jsme za ni poslaly dar dětem. - Taky dostala Chanel rouge.
- Ale bylo to kvůli charitě. - To si nejsem tak jistá.
- Volané číslo… - Má vypnutý mobil.
- Věděla, že zavoláme. - Třeba je v metru.
- Hranolky nebo brambory? - Kde je to vydavatelství?
- Já vím. - Tak fajn.
- Děláte si srandu? - Ne.
- Jako vážně? - Nereo, jdeme.
- Vždyť budeme jíst. - Jdeme.
- Objednala jsem! - To je fuk.
„Objednala jsem!“
Nedělej to!
Kurva, Lolo.
- Pardon, spěchá to. - Ne!
- Co tu děláte? - Děláš chybu.
- Nemáte obědvat? - Já chtěla.
Nechceš to podepsat. Znám tě, zrzko.
Neznáš. Tohle je přeliv.
- Fakt? - To je fuk.
Ta knížka není Duvonta. Je to rok tvýho života.
- Musí tam být tvý jméno. - Je má. Můžu si dělat, co chci.
Ta knížka není jen tvoje. Je i moje.
- A moje. A Nerey. - To já ji napsala.
- Co to děláš? - Mám klaustrofobii.
Super, přijdu pozdě.
- Projednou se všechno netočí kolem tebe. - Cože?
Máme toho dost. Nikdy si nevezmeš, co chceš.
A pak nám posíláš nekonečný hlasovky, protože se s tím nedokážeš smířit.
To nedám.
- Nemůžu. Zešílím. - Můžeš toho nechat, prosím?
Jen chceme, abys k sobě byla upřímná.
- Jako ty k Borjovi? - Taková podpásovka.
Pardon, že nemáme takovou vůli jako ty.
- Třeba ji nemá. - Proč to říkáš?
To my řekni ty.
Nevím, co bylo v Kambodži, ale na to, žes měla coming out teď,
zníš jak ohraná deska.
Nehádejte se. Takhle nic nevyřešíme.
Carmen má pravdu. Val, řekni nám, co se stalo.
Šla jsem za Víctorem. Měl tam ženskou.
To je všechno?
Žádný chlap nestojí za to, aby sis přestala věřit.
- Lola se furt vídá se Sergiem. - Mrcho.
Měla by ses začít řídit vlastní radou.
Taky je vám vedro?
Jo, vídáme se, ale jde jen o sex.
- Neřeklas nám to. - Abyste mě nesoudily.
Nebo jsi nechtěla slyšet pravdu.
Kurva.
No…
když už jsme k sobě upřímný,
nevím, jestli si Borju usmířím, aby nám to vydrželo.
Tu dovolenou jste mi daly zbytečně.
Nemám s Glorií nic společnýho.
Ani se nemůžeme shodnout, jestli chceme sdílet gauč.
Pojďte sem.
Carmen, jsi jedna ze tří nejúžasnějších lidí, co znám.
Jestli má někdo zvládnout vybalancovat vztah a práci,
jsi to ty.
Lolo, Sergio je hajzl a ty to víš.
Je to hajzl.
S nádherným ptákem.
Žádný pták nestojí za to, jak se k tobě chová.
A Nereo…
jestli s někým nedokážeš sdílet gauč,
možná to není ta pravá.
- O taxík nejde. - Cože?
V tý hlasovce jsi říkala:
„Abych mohla s hrdostí utéct, musím mít na taxíka.“
Možná by stačilo
neutíkat.
…a ty si vezmeš stážisty.
Jak je?
Musíme si promluvit.
Tak jo.
Ahoj.
- Tak co? - Pojď dál.
Tak jo.
Přemýšlela jsem.
Myslíš, že bychom zvládli být na částečný úvazek konkurenti
každý s prostorem pro sebe
a partneři na plný úvazek?
Já…
abych byl upřímný, bude mi ctí s tebou soupeřit.
Děláte velkou chybu.
Možná ano.
Ale aspoň ta chyba bude mít moje jméno.
Jo, takhle se mi to líbí.
Ale já nechci.
- Co se děje? - Já nechci.
Nechci to dělat.
Co se děje?
Vezmi si věci a odejdi, prosím.
To myslíš vážně?
Víš, nestojí to za to.
Taxi?
Ne, díky.
Překlad titulků: Anna Hulcová