‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫כן, זמינה לחלוטין.‬
‫אם תרצו, מתחילת השבוע הבא.‬
‫תודה! תודה רבה!‬
‫טוב, להתראות!‬
‫התקבלתי למגזין!‬
‫גדול!‬
‫איזה יופי.‬
‫מזל טוב.‬
‫מגיע לך. לגמרי.‬
‫תודה.‬ ‫-אמרתי לך.‬
‫בוולנסיה לא היו לך הזדמנויות כאלה.‬
‫אני מתחילה ביום שני! ביום שני!‬
‫תקשיבי.‬ ‫-מה?‬
‫נחגוג את העבודה הראשונה שלך במדריד.‬
‫אולי נחכה עד שאקבל משכורת ראשונה במדריד?‬
‫לא.‬
‫לולה, לא. אני מכירה אותך.‬
‫זה נראה פרטי.‬
‫זה פרטי. אז מה?‬ ‫-לא, בחייך.‬
‫תראי, ול… תיכנסי ראשונה.‬ ‫-לא!‬
‫כן. תיכנסי.‬
‫מה זה?‬
‫לא יודעת. קצת מוזר, לא?‬
‫תראי, זה מעניין אותי יותר.‬
‫ברוכה הבאה למדריד.‬
‫מעולה.‬
‫היי…‬
‫לחיי העבודה הראשונה שלך.‬ ‫-זאת רק התמחות.‬
‫לחיי העבודה הראשונה שלך!‬ ‫-טוב…‬
‫בואי נישאר פה.‬ ‫כולם פה ממש מתוקתקים.‬
‫אנחנו נראות כמו מתמחות.‬
‫זה מוכיח שאף אחד לא מבחין במתמחים.‬ ‫אזכור את זה.‬
‫חוץ ממנו.‬
‫הוא חתיך, לא?‬
‫הוא מסתכל עלייך מהרגע שהגענו.‬
‫את חושבת?‬ ‫-אני לא חושבת, אני יודעת.‬
‫אוי, הוא בא.‬ ‫-שיבוא.‬
‫מה להגיד לו?‬ ‫-כלום. תני לו לדבר.‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫ראיתי שהתגנבתן פנימה.‬
‫לא אגלה לאף אחד.‬
‫אפשר?‬ ‫-כן.‬
‫בטח.‬
‫סליחה, מה שמך?‬ ‫-ולריה.‬
‫ולריה, תיצמדי קצת לחברה שלך.‬ ‫האור שם יותר טוב.‬
‫כן.‬ ‫-תודה.‬
‫שמע, אני אביא עוד כוסית,‬
‫ואתן לחברה שלי לסנוור אותך עם האור שלה.‬
‫ולך קוראים…?‬
‫אדריאן.‬
‫- פגישה מקרית -‬
‫- זה-היה-הכול-. -‬
‫- סוף -‬
‫- על פי ספריה של אליסבת בנוונט -‬
‫- מתחזה‬ ‫מאת ולריה פריס -‬
‫הלו, צ׳וס? ברגע זה אני שולחת לך‬ ‫את הרומן הראשון שלי.‬
‫אני מקווה שתאהבי אותו.‬ ‫ותודה רבה על ההזדמנות.‬
‫תעדכני אותי. נשיקות.‬
‫- ויקטור: נו? -‬
‫- ולריה: הרגע שלחתי. -‬
‫- לא, אני שואל אם דיברת כבר עם בעלך -‬
‫- לא. איך היה בסטוקהולם? -‬
‫- אלף פגישות וקור כלבים.‬ ‫מתי תסכימי שניפגש שוב? -‬
‫- עבר כבר חודש! -‬
‫- אגב, מזל טוב על הספר.‬ ‫אני גאה מאוד, מתחזה. -‬
‫- שלוש נקודות -‬
‫אדרי…‬ ‫-ול,‬
‫הרגע קיבלתי 3,000 אירו‬
‫על הפרסומת לגרביים שעשיתי בסרטון האחרון.‬
‫יופי.‬
‫כמה ימי חופשה יש לך מהמוזיאון?‬
‫שבעה, נדמה לי.‬
‫אז בואי איתי.‬
‫ול, אני חושב שזה הזמן המושלם‬ ‫לטיול לגאורגיה.‬
‫אם אמשיך להרוויח ככה,‬ ‫אוכל להרים תערוכה.‬
‫אדרי, כרגע…‬ ‫-כן, את לא רוצה לבזבז הרבה.‬
‫בסדר, תרגיעי. אני אדאג להכול.‬
‫תבלי איתי שבוע, ואני אשאר עוד קצת.‬
‫הרגע שלחתי את הספר.‬
‫אני בטוח שיאהבו אותו.‬
‫העניין הוא ש…‬
‫עכשיו אני מרגישה קצת…‬
‫ריקה.‬
‫אין לי ראש לנסיעות.‬
‫וזה הכול?‬
‫אני לא אסע לגאורגיה‬ ‫עם בחור שהכרתי רק לפני חודשיים.‬
‫חוץ מזה, למה דווקא גאורגיה?‬
‫תמיד הייתה לי אובססיה למדינה הזאת.‬ ‫יש שם הרים ואתרים ארכאולוגיים מדהימים.‬
‫אני רוצה לשכור קרוואן‬ ‫וללכת לאיבוד עם המצלמה שלי.‬
‫ליסבון.‬
‫אומרים שזאת עיר מדהימה‬ ‫עם חנויות ספרים מעולות.‬
‫אני לא כל כך אוהב בקלה.‬
‫טוב, זה לא יהיה טיול גסטרונומי.‬
‫לא.‬
‫לליסבון עם זר!‬
‫איך אספר להורים שלי?‬
‫הם יבינו, לא?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫כשתספרי להם שאת נוסעת ל…‬
‫ל…‬
‫לירח דבש.‬
‫מה?‬
‫כן, נראה לי שכן!‬
‫מתי רצית לנסוע?‬
‫הבאת את החומר של מונטס?‬ ‫-כן, אימא.‬
‫יופי. באיזו שעה המשפט?‬
‫בקרוב, באמצע הבוקר.‬
‫נאכל צהריים יחד?‬ ‫-כן. אתקשר אלייך.‬
‫תאכלי איתנו?‬
‫נריאה?‬
‫אני לא רוצה להמשיך לעבוד איתכם.‬
‫מה?‬
‫פשוט… אתם לא יודעים מי אני.‬
‫את חולה? את…‬
‫לא, אימא. אני לא חולה.‬
‫אני לסבית.‬
‫רציני?!‬ ‫-כן.‬
‫אולה! כן כן כן!‬
‫ואיך היה?‬
‫הם נכנסו לאוטו ונסעו.‬
‫זהו? זה הכול?‬ ‫אפילו לא ״נדבר בפעם אחרת״?‬
‫אמרתי לך שהם יפסיקו לדבר איתי‬ ‫כשאטיל את הפצצה.‬
‫הוריי חושבים שלסביות‬ ‫לא מורידות שערות ואף פעם לא לובשות ורוד.‬
‫מה את עושה?‬
‫מחפשת סיגריה…‬
‫סיידה לא השאירה פה אף סיגריה?‬
‫אז… לסבית - כן. סרטן ריאות - לא.‬
‫אני לחוצה נורא.‬
‫טוב.‬
‫את צריכה להתגאות.‬
‫זה נגמר!‬
‫עשית מה שצריך! תחשבי על זה.‬
‫את לא מרגישה יותר טוב?‬
‫עשית את זה!‬
‫עשית את זה וזהו!‬
‫כן.‬
‫-מעולה.‬
‫אפשר לישון אצלך, או שיש אצלך תיירים?‬
‫לא. אחרי שתי הרוסיות ההן,‬ ‫החלטתי שאני צריכה קצת זמן לבד.‬
‫אה. טוב…‬ ‫-לא!‬
‫את יכולה להישאר.‬
‫כמה זמן שבא לך.‬ ‫-כן?‬
‫תודה. זה יהיה רק עד שאמצא עבודה,‬
‫ואוכל לשכור חדר או דירת סטודיו.‬
‫רק לחודש.‬
‫מקסימום חודשיים.‬
‫בעינינו זה הקרם המושלם,‬ ‫אבל הוא לא מיועד לאישה המושלמת.‬
‫גבוהה, נמוכה, רזה, שמנה, ממוצא שונה…‬
‫כי אין דוגמנית. הדוגמנית שלנו היא את.‬
‫לכן חשבנו איך לעשות את הקמפיין ברחוב.‬
‫תדמיינו שאתם מחכים לאוטובוס,‬
‫ורואים את המודעה בתחנה,‬
‫אבל הפעם, אין פוסטר.‬
‫הפעם…‬
‫יש…‬
‫ראי,‬
‫ואת רואה את הבבואה של עצמך בראי.‬
‫אין דוגמניות.‬
‫הדוגמנית שלנו היא את.‬
‫גרוע, אה?‬
‫תחליפו לקפה אחר. זה נוראי.‬
‫כן. הוא באמת גרוע.‬
‫כמה זמן את כבר עובדת פה, כרמן?‬
‫באוקטובר זה יהיה חמש שנים.‬
‫עשיתי התמחות פה, וכבר נשארתי.‬
‫לא חשבת להתקדם?‬
‫אולי לפרויקט שאפתני יותר?‬
‫עם יותר אחריות?‬
‫תראי, אהבתי את דרך המחשבה שלך.‬
‫אני חושב שאת רעננה, אינטליגנטית.‬
‫אף פעם לא מכרו לי קמפיין במהירות כזאת.‬
‫גרמת לזה להיראות קל.‬ ‫-תודה.‬
‫אני רוצה אותך בצוות שלי.‬
‫מה?‬
‫אני מקים מחלקת שיווק,‬ ‫כדי להרים קמפיינים בעצמנו.‬
‫אני רוצה שתנהלי אותה.‬
‫אני?‬
‫כן, את.‬
‫אין לי מועמד טוב ממך.‬
‫משכורת בכירים.‬
‫מה את אומרת?‬
‫אני מאוד גאה בך,‬ ‫וגם בך, שקיבלת אותה.‬
‫פליטים מתקבלים בברכה.‬
‫למה אתן בפנים ביום כזה יפה?‬
‫צפוף נורא במקומות הפתוחים.‬
‫ויש פה האפי אוור.‬ ‫-כל הכבוד לך.‬
‫תודה.‬
‫לחייך, נריאה.‬ ‫-כן, לחייך.‬
‫כן. לחייך.‬
‫למה איחרת?‬
‫סתם. עומס בעבודה.‬
‫עומס בעבודה?‬
‫טוב, פשוט…‬
‫יש מישהי שעובדת איתי, במשרד,‬
‫שהיא ממש מעצבנת, והיא חפרה לי כל היום, כי…‬
‫היא קיבלה הצעת עבודה ממש טובה.‬
‫בעצם, יותר מטובה. מדהימה.‬
‫והיא לא יודעת מה לעשות,‬ ‫כי טוב לה במשרד,‬
‫והיא גם עובדת עם בן הזוג שלה,‬ ‫כמו בורחה וכמוני.‬
‫ברור, אם היא תעבור,‬ ‫הם לעולם לא יעבדו יחד שוב,‬
‫והיא כולה בסרטים בגלל זה.‬
‫תגידי לה שלא תערב‬ ‫בין ענייני עבודה לזוגיות.‬
‫כן. ותגידי לה שתסכים להצעה ומיד.‬
‫מיד.‬ ‫-מיד.‬
‫זה בדיוק מה שאמרתי לה, כמובן,‬
‫אבל היא לא השתכנעה. לא יודעת.‬
‫טוב. בכל אופן,‬ ‫תברכי אותה על הצעת העבודה.‬
‫כן.‬ ‫-תברכי אותה.‬
‫תגידי לה ש…‬
‫טוב, תעזבו אתכן מהידידה הזאת. טוב?‬
‫ואת? מה איתך?‬
‫כולנו במתח מההודעה הקולית שלך.‬
‫אני לא יכולה יותר, בנות.‬
‫אני נפרדת מאדרי.‬
‫את מתחתנת?‬ ‫-כן!‬
‫רגע…‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן!‬
‫כן, לגמרי.‬
‫תראי, בשביל לחלום,‬ ‫את צריכה לצדך מישהו שחולם כמוך,‬
‫והדבר הכי חשוב הוא ש…‬ ‫ממש טוב לי איתו.‬
‫כן?‬ ‫-כן, ממש.‬
‫את מתרגשת?‬ ‫-מה?‬
‫כן!‬ ‫-אני לא מתרגשת!‬
‫שתינו ארבע בירות, ואני קצת…‬
‫כן! לולה מתרגשת…‬
‫טוב, ארבע בירות ושוט אחד.‬
‫מזל טוב על הנישואים.‬ ‫-תודה!‬
‫טוב, תמזגי גם לעצמך, לא?‬
‫בסדר.‬ ‫-כן!‬
‫לרגל נישואייך.‬
‫ולחיינו.‬
‫ולחיי מסיבת הרווקות!‬
‫אז מתי תתחתנו?‬ ‫הרבה זוגות מעדיפים להתחתן באביב,‬
‫אבל אני ממליצה על הסתיו,‬ ‫בגלל האלרגיות. אנשים סובלים באביב.‬
‫כן?‬ ‫-את מתכננת חתונות?‬
‫לא, אני עובדת במשרד פרסום.‬ ‫טוב, משלימה תואר.‬
‫אז תקשיבי, תעזרי לי במשהו.‬
‫תסבירי לי איך להתחיל‬ ‫עם הבוס החתיך שלך,‬
‫ואם תעזרי לי,‬ ‫היא תזמין אותך לחתונה שלה.‬
‫הוא?‬ ‫-ברצינות?‬
‫מה? בא לי עליו.‬ ‫-טוב…‬
‫מחר יש לו יומולדת.‬ ‫-תראי!‬
‫בואי.‬
‫נראה לי שנהיה חברות טובות מאוד.‬
‫כן.‬
‫כבר אמרת לו?‬
‫ניסיתי לספר לו הבוקר, אבל…‬
‫הוא התלהב כל כך מאיזו נסיעה שהוא מתכנן,‬
‫איתי…‬
‫לגאורגיה.‬
‫איך בא לי לנסוע עכשיו.‬
‫אני לא הייתי נוסעת.‬ ‫-גם אני לא.‬
‫ואם תיסעי,‬
‫ותספרי לו שם?‬
‫אם לא העזתי לספר לו בבית,‬
‫לא אעשה את זה בהרי הקווקז.‬ ‫-כן.‬
‫והחלק הכי גרוע הוא שהיום‬ ‫היה אמור להיות היום השמח בחיי,‬
‫ולא בא לי אפילו לחגוג.‬
‫רק קצת?‬
‫טוב, קצת.‬
‫מתי תדעי באיזה תאריך הספר יוצא לאור?‬ ‫-בעוד שבוע, כנראה.‬
‫זה הדבר היחיד שמציל אותי.‬
‫אוי, הרסתי הכול…‬ ‫-די.‬
‫תפסיקי לחשוב על מה שעשית‬ ‫ותחשבי על מה שאת צריכה לעשות.‬
‫תרגיעי. אדרי הוא בחור שקול.‬
‫האם הוא ירגיש חרא? כן.‬
‫האם הוא יקשיב לך? כן.‬
‫בסוף הוא יצטרך להשלים עם זה, כמו כולנו.‬
‫איזה מלחיץ…‬
‫אחותי!‬
‫טוב. 12 דקות.‬
‫לבית החולים.‬ ‫-מה?‬
‫עכשיו!‬ ‫-טוב.‬
‫העגלה.‬ ‫-טוב.‬
‫הסלקל.‬ ‫-מה?‬
‫המזוודה!‬ ‫-בסדר!‬
‫המזוודה…‬
‫זה לא אמור לקרות כל חמש דקות?‬
‫לא ישלחו אותי הביתה. יש לי קשרים.‬
‫טוב.‬
‫איפה הוא? תתקשרי לחיימה!‬
‫טוב.‬
‫חיימה.‬
‫הוא לא עונה.‬
‫ספרי לי משהו. אולי זה ירגיע אותי.‬
‫אני נפרדת ממנו.‬
‫השתגעת?‬
‫מה פתאום מתחתנת?‬
‫אנחנו לא מכירים אותו!‬ ‫-יותר טוב.‬
‫אם הוא היה מכיר אתכם,‬ ‫הוא לא היה רוצה להתחתן איתי.‬
‫לא יתואר. את עושה את זה‬ ‫כדי להיות הראשונה במשהו, אה?‬
‫את באמת חושבת שזאת הסיבה?‬ ‫-בטח.‬
‫תמיד הפריע לך שאני תמיד ראשונה בכל דבר.‬
‫האמת, הפריע לי יותר‬ ‫שלקחת לי את השמפו בלי לבקש רשות.‬
‫תדעי לך שאני לא מתכוונת לספר להורים.‬
‫אני שוקלת לשלוח להם את ההזמנה וזהו.‬
‫מה קורה? היא כבר ילדה?‬
‫מה פתאום. שלחו אותה הביתה.‬ ‫אין לה סבלנות.‬
‫האחיינית שלך דוחה את רגע‬ ‫המפגש עם אימא שלה.‬
‫אני אומרת לך.‬
‫תראי את המלון הזה.‬ ‫הוא במיקום מרכזי, ויש לו שירות השכרת רכב.‬
‫מה?‬ ‫-נראה טוב.‬
‫או שאת מעדיפה דירה?‬
‫לא, מלון זה בסדר.‬
‫אז לעשות הזמנה?‬
‫יום שנה שני שמח.‬ ‫-תודה.‬
‫קאפקייקס!‬
‫את אוהבת?‬ ‫-מאוד. זה מעולה.‬
‫תטעם את זה.‬
‫יש לי עוד הפתעה בשבילך.‬ ‫-מה?‬
‫מכתב מהמו״ל.‬
‫בבקשה…‬
‫מה?‬
‫כלום. ש…‬
‫שזה כתוב היטב, אבל הם לא מעוניינים.‬
‫כרגיל.‬
‫תעשי הפסקה לכמה זמן.‬
‫לא יודע, כבר שנתיים תשובות שליליות.‬
‫אני לא אפסיק לכתוב.‬
‫זה הדבר שהכי ממלא אותי.‬
‫טוב, את גם לא נותנת לעצמך צ׳אנס‬ ‫לאהוב דברים אחרים.‬
‫אני רק אומר ש…‬
‫את לא יכולה להיות מרירה כל החיים‬ ‫בגלל משהו שאולי לא יבוא.‬
‫אני יודע שזאת תפיסת עולם מחורבנת,‬ ‫אבל זה מה שאני חושב.‬
‫לא אפסיק.‬
‫בטח שלא.‬
‫ול.‬
‫ול, לעשות הזמנה או לא?‬
‫אולי נשאיר את זה למחר?‬
‫אני הולכת לישון. אני תשושה.‬
‫בטח.‬
‫- כאבֿ-אהבה-כאב-אהבה-כאב -‬
‫- אימא -‬
‫שלום.‬
‫הרגע ראיתי את סרחיו.‬
‫הוא היה עם מישהי.‬
‫עם אשתו?‬
‫אם זאת הייתה מרטה,‬ ‫שתספר לי איפה היא קונה קרם אנטי־אייג׳ינג.‬
‫היא הייתה בת 22 מקסימום.‬
‫מה את מחפשת?‬ ‫-את הסיגריה שלא נתתי לך אתמול.‬
‫היה בינינו כזה חיבור…‬
‫אני רואה שלא עברה לך ההתמכרות.‬ ‫-מה, אני מעשנת רק בחברה.‬
‫לסרחיו, הכוונה.‬ ‫-אל תגזימי.‬
‫היה לנו חיבור…‬
‫טוב.‬
‫ממש טוב.‬
‫לא קל למצוא כזה,‬
‫אבל זהו, נגמר.‬
‫תיק סגור. מה שלומך?‬
‫שלחתי כמה קורות חיים, ו…‬
‫כבר שלוש שעות אני מתלבטת אם להתקשר להורים.‬
‫אין סיגריות בבית הזה!‬
‫סעי לאנשהו.‬
‫את לא צריכה להיות במדריד כרגע.‬
‫אני חייבת להוריי 3,00 אירו,‬ ‫ואני מתנחלת בבית שלך.‬
‫מקסימום הייתי נוסעת לטלוורה דה לה ריינה.‬
‫ליומיים.‬
‫תודה רבה. על הכול.‬
‫את יודעת למה אתגעגע הכי הרבה?‬
‫לצחוק על המלתחה שלך.‬
‫רוצה קפה?‬ ‫-לא תודה.‬
‫ראיתי אותך וראית אותי.‬
‫כמה טובים היינו בלהרוס את כדור הארץ ביחד.‬
‫אני עדיין חושב על זה,‬
‫על להרוס את כדור הארץ איתך.‬
‫בקיצור, אני רוצה שניפגש.‬
‫לחיי צמד הקריאייטיב הטוב ביותר‬ ‫מאז פגי אולסון ודון דרייפר.‬
‫אל תגזים!‬
‫סליחה? ראית את הפנים של חורחה רוביו?‬ ‫הוא מת עלינו.‬
‫כן, אבל זה היום.‬
‫נראה מה יהיה מחר.‬ ‫אתה יודע איך זה. יכול להיות ש…‬
‫הם ירצו לתת את הקמפיין למישהו אחר, או…‬
‫או שיפרידו בינינו.‬
‫שנינו כנראה היינו בישיבות שונות.‬
‫תגיד,‬
‫חשבת פעם…‬
‫לא יודעת, לעזוב את החברה?‬
‫קודם, כן.‬
‫קודם הרגשתי קצת תקוע,‬
‫אבל מאז שאנחנו עובדים ביחד, טוב לי.‬
‫אל תצחקי. אני רציני.‬
‫אני אוהב לעבוד איתך.‬
‫סבבה לי, ברצינות. לך לא?‬
‫כן.‬
‫גם אני אוהבת לעבוד איתך.‬
‫וגם אני חושבת שאנחנו הצוות הכי טוב בעולם.‬
‫הם ימותו, כולם.‬
‫ואני ממש מתה עליהם.‬
‫הפינגווינים, הכוונה.‬
‫אנחנו בדרך להיכחד.‬
‫לגמרי.‬
‫אתה בצ׳ט עם ול. נכון?‬
‫היא העלתה תמונה במוזיאון,‬
‫ובגלל ששבת היום, אני מעודד אותה.‬
‫אתה ממש מחבב אותה,‬
‫ולא יודע מה לעשות עכשיו.‬
‫נכון?‬
‫אני כן יודע.‬
‫בפעם הראשונה בחיים שלי,‬ ‫אני יודע מה לעשות.‬
‫כן? תאיר את עיניי, בבקשה.‬
‫אני רוצה שנצא לארוחת ערב,‬
‫ושנאכל ארוחת בוקר,‬
‫וארוחת צהריים, ושנבלה את כל היום יחד,‬ ‫ואז נגיע למיטה,‬
‫נזדיין, ונישן,‬
‫ואז…‬ ‫-אתה רוצה בת זוג.‬
‫לא, את זה לא אמרתי.‬
‫תראה,‬
‫נראה לנו נורא מודרני‬ ‫לרצות זוגיות בלי לקרוא לזה זוגיות,‬
‫אבל בסופו של דבר אנחנו רוצים‬ ‫את מה שכל האנושות רוצה.‬
‫כן?‬
‫ומה זה? תאירי את עיניי, בבקשה.‬
‫טוב…‬
‫מישהו שיאהב אותנו כל החיים.‬
‫כמו אצל הפינגווינים.‬ ‫הם מונוגמיים, וזה עובד להם פיצוץ.‬
‫טוב, אני צריכה ללמוד כל היום…‬
‫לעזאזל.‬
‫אני מפריעה לך?‬
‫טוב… כן.‬
‫סליחה!‬
‫מה את כותבת?‬
‫את הרומן השני שלי.‬
‫לא שהראשון יצא לאור, אבל…‬
‫ויתרתי עליו.‬
‫בהצלחה. הוא יהיה מצוין.‬
‫תודה.‬
‫אפשר?‬
‫כן…‬
‫רגע.‬
‫הנה.‬
‫והיא אמרה שאם איתקע,‬ ‫שאכתוב את זה כמו סיפור קצר.‬
‫נשמע כמו עצה טובה.‬
‫תראי, ול.‬
‫המקום שלנו.‬
‫אתה אף פעם לא נותן לי עצות.‬ ‫על הקריירה הספרותית, אני מתכוונת.‬
‫נתתי לך פה ושם.‬
‫כן, ״תפסיקי״.‬
‫גם כן עצה!‬
‫אתה גם לא קורא את מה שאני כותבת.‬
‫בעצם, אתה לא יודע מי אני כסופרת.‬
‫יש הבדל לעומת אשתי?‬
‫כן. הבדל גדול.‬
‫ולריה, אשתך, היא נועזת,‬
‫ובא לה להשיג כל מה שרק אפשר.‬
‫אבל ולריה הסופרת… פי אלף.‬
‫הבעיה היא שאף ולריה‬ ‫לא משיגה את מה שהיא רוצה,‬
‫ומי שמשלם בסוף זה אדרי, הצלם ובעלך.‬
‫זה לא נכון.‬
‫ול, אחרי כל סירוב, את מדוכאת במשך חודש.‬
‫אתה גם לא עוזר לי.‬ ‫-ול, אני לא רוצה לריב.‬
‫אני עייפה. אני הולכת הביתה.‬
‫טוב, אני אשתה בירה.‬ ‫-טוב.‬
‫שלום, בנות.‬
‫היה בלתי אפשרי לדבר עם אדרי.‬
‫חזרתי הביתה מאוחר‬ ‫אחרי אזעקת השווא של אחותי.‬
‫אבל היום הוא היום.‬
‫באמת.‬
‫אתן יודעות לאיזו מסקנה הגעתי?‬
‫כבר מזמן אדרי ואני‬ ‫לא יודעים לשמח אחד את השני.‬
‫אני חושב שכבר לא טוב לנו.‬
‫אנחנו כבר לא יודעים איך אפילו.‬
‫הכי טוב שניפרד.‬
‫- אדרי ♥ ואל -‬
‫בואי נראה…‬
‫זה לכאן.‬
‫יש פה המון חלל.‬
‫אני לא יודעת מה עוד לשים פה.‬
‫רגע…‬
‫את זה!‬
‫תראי. יופי!‬
‫זה נראה מעולה כאן.‬
‫כן. מושלם.‬
‫ו…‬
‫מה לעשות עם הקופסה המזעזעת הזאת? לזרוק?‬
‫תשאירי אותה שם.‬
‫לא, תביאי אותה.‬
‫אשתמש בה לאחסון.‬
‫שיטת המטריושקה.‬
‫המון ספרים, אה?‬
‫חסר פה איזה עציץ, שייתן חיים לחדר.‬
‫לא, בלי עציצים.‬ ‫-למה לא?‬
‫המטרה היא למלא חללים ריקים.‬
‫אז עוד ספרים.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אביא לך את שלי. הם במחסן,‬ ‫כי אין לי מקום בשבילם.‬
‫אכפת לכן שנדחה את זה לפעם אחרת?‬
‫את מרגישה זוועה, מה?‬
‫די.‬
‫- שבוע לאחר מכן -‬
‫- דני: אימא שואלת אותי עלייך -‬
‫- אל תספר לה כלום, בסדר?‬
‫שמע,‬
‫אני מצטערת, אני לא…‬
‫אני לא רוצה להמשיך לריב איתך,‬ ‫ובטח לא בגללה. זהו, זה הכול.‬
‫- האמת היא שהיא ממש משתדלת. -‬
‫- לפעמים צריך לוותר על הגאווה‬ ‫ולתת הזדמנות שנייה -‬
‫שלום, דון דרייפר.‬
‫לא תאמיני מה קרה.‬ ‫-מה קרה?‬
‫לא תאמיני.‬ ‫-מה?‬
‫חורחה רוביו רוצה להקים‬ ‫מחלקת שיווק פנימית בחברה,‬
‫עם צוות קריאייטיב,‬ ‫כדי להרים קמפיינים בעצמם.‬
‫כן?‬
‫והוא רוצה שאני אנהל את המחלקה!‬
‫מה?‬
‫כן! אני בעצמי עוד לא מעכל.‬
‫ומה ענית?‬
‫עוד לא עניתי, אבל ברור שאסכים.‬
‫ברצינות?‬
‫אני אוהב לעבוד איתך, את יודעת.‬
‫כן.‬
‫אבל זאת חתיכת הזדמנות!‬
‫משכורת כפולה,‬ ‫ותהיה לי אפילו מכונת קפה במשרד!‬
‫וואו!‬
‫ביום ההוא ממש רציתי לדבר איתך.‬
‫אז למה לא עשית את זה?‬
‫אני מניח שזה לא היה הרגע הנכון.‬
‫אני מתגעגע אלייך.‬
‫מתי אתה הכי מתגעגע אליי?‬
‫כשאתה מזיין את אשתך,‬ ‫או כשאתה יורד למאהבת שלך?‬
‫גם אני רציתי להיפגש איתך.‬
‫אבל אתה לא האדם שאני רוצה להיות איתו.‬
‫אתה מבין את ההבדל?‬
‫ואת?‬
‫כי אני זוכר שבפעם שעברה, זו היית את‬
‫שרצתה לשחק אותה זוג מאושר.‬
‫תראה,‬
‫אני לא רוצה שנתגעגע,‬
‫או שנגיד דברים שנתחרט עליהם.‬
‫אם אנחנו באמת רוצים להיפגש,‬
‫שזה יהיה בשביל הדבר שאנחנו הכי טובים בו.‬
‫איפה למדת לעשות את זה?‬
‫אם הייתי מספרת לך…‬
‫ממתי את מעשנת?‬
‫משבוע שעבר.‬
‫הקטע עם הורייך היה מסריח,‬
‫אבל להתחיל לעשן בגלל זה‬ ‫זה קצת רדיקלי, לא?‬
‫היי, יצאתי מהארון‬ ‫ונשארתי בלי משפחה, בלי עבודה,‬
‫ובלי אגודה, בזמן שיא.‬
‫קמלה יכולה לעשות מזה אלבום.‬ ‫-כן.‬
‫תגידי, יש לך תרמיל גדול?‬
‫לא. למה?‬
‫כי…‬
‫את באה איתי לקמבודיה.‬
‫הייתי שמחה, אבל אין לי כסף.‬
‫קחי.‬
‫מה זה?‬ ‫-תפתחי.‬
‫כתבתי ללולה, כי…‬
‫רציתי לעשות לך ארוחת הפתעה‬ ‫לפני שאני עוזבת, ו…‬
‫והיה לה רעיון מעולה.‬
‫הלוואי שהיו לי חברות כאלה.‬
‫- אולם אקיס‬ ‫פגישה מקרית -‬
‫הוא לא היה שם,‬
‫ולפתע חשתי באימה‬
‫שלא אראה אותו שוב לעולם.‬
‫יקירתי, צר לי מאוד. לא יכולתי להודיע לך…‬
‫רוץ! הרכבת שלך!‬
‫המנהלת הובהלה לניתוח דחוף.‬
‫אתה תאחר אותה!‬
‫רציתי לשלוח לך הודעה לבית הקפה,‬
‫אבל חשבתי שיודיעו את שמך ויביכו אותך.‬
‫אנא, אל תוסיף.‬
‫רוץ!‬
‫זאת הסצנה שהיא אומרת לו לרוץ לרכבת.‬
‫זה אחד הסרטים האהובים עליי.‬
‫ראיתי אותו אלף פעם.‬
‫נהיית לי רומנטיקן?‬
‫ליתר דיוק, אני נהיה פינגווין.‬
‫מה?‬
‫כלום. עזבי.‬
‫מה שלומך?‬
‫מחר אני נפגשת עם העורכת שלי‬ ‫כדי לשמוע מתי הספר שלי יצֵא.‬
‫זה כאילו קוטעים לך יד פתאום.‬
‫אתה צריך ללמוד לעשות הכול ביד השנייה.‬
‫אבל זה יסתדר.‬
‫זאת הייתה ההחלטה הנכונה.‬
‫מה לא הייתי נותנת‬ ‫בשביל לעלות על רכבת עכשיו ולהיעלם.‬
‫רוץ! היא יוצאת!‬
‫אז בואי.‬
‫נהיית ספונטני?‬
‫ניסע עכשיו לתחנה ונעלה על הרכבת הראשונה,‬ ‫וכשנגיע נחליט מה לעשות.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫אני יודע שאת צריכה זמן‬ ‫כדי להפנים שאת חופשיה.‬
‫אבל אני רוצה להזכיר לך: את חופשיה.‬
‫ויקטור…‬
‫יש בינינו משהו מיוחד מאוד, אבל…‬
‫אני לא יכולה כרגע לחשוב על…‬
‫אני צריכה זמן עכשיו.‬
‫הם נפגשו בהמון ימי חמישי‬
‫כדי להבין שהם מאוהבים.‬
‫זה סרט.‬
‫אנחנו הרבה יותר מזה.‬
‫ולריה!‬
‫בבקשה ממך.‬ ‫-מה?‬
‫תבטיחי לי שבתור המעריצה מס׳ אחת,‬
‫אהיה הראשונה שתדע‬ ‫מתי תציגי את הספר שלך.‬
‫בטח, אני מבטיחה לך.‬ ‫-כן? אני מתה!‬
‫בהצלחה. אני הולכת לעבודה.‬ ‫-תודה.‬
‫להתראות.‬ ‫-צ׳או.‬
‫טוב, ולריה…‬
‫אני אומרת לך מראש שאחרי השיחה הזאת,‬ ‫תרצי לרצוח אותי.‬
‫לא אהבת אותו. שוב.‬ ‫-לא…‬
‫הוא מושלם.‬
‫אבל…‬
‫יש לנו אסטרטגיית מכירות חדשה.‬
‫מכירה את פייר דובון?‬
‫בטח. כתב סאגה ארוטית רבת־מכר.‬
‫זה שם עט.‬
‫פייר דובון לא קיים.‬ ‫למעשה, זאת בחורה כמוך.‬
‫בזמנו חשבנו שזה רעיון מקורי‬ ‫כדי למכור ספרים:‬
‫״סוף סוף סופר סטרייט‬ ‫שמבין נשים כאילו היה אישה.״‬
‫וזה הצליח.‬
‫זה ספר של פייר דובון.‬
‫לא.‬
‫לא. זה ספר של ולריה פריס.‬
‫- מתחזה -‬
‫והוא עלה לי בחיים שלי. ובנישואים שלי.‬
‫אמרתי לך שזה לא ימצא חן בעינייך,‬ ‫אבל תקשיבי לי בבקשה.‬
‫אם נפרסם את הרומן שלך‬ ‫כספר של פייר דובון,‬
‫תעשי המון כסף.‬
‫המון.‬
‫ולריה, בבקשה. תסתכלי עליי.‬
‫סוף סוף תתפרנסי ממה שאת הכי אוהבת.‬
‫ואחר כך, אני מבטיחה להוציא לאור‬ ‫מה שתרצי תחת השם שלך.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬