‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫לא אמרת לי אפילו איך קוראים לך.‬
‫ג׳וני.‬ ‫-ג׳וני?‬
‫ג׳וני!‬
‫- שביר -‬
‫- על פי ספריה של אליסבת בנוונט -‬
‫בסוף ביליתם עד מאוחר.‬ ‫-כן.‬
‫והיה כיף?‬
‫ואתה? איך היה לך אתמול?‬
‫אני?‬
‫טוב. עם החבר׳ה.‬
‫אמרו שבילו יפה באיביזה.‬
‫הכול בסדר?‬
‫שתיתי יותר מדי.‬
‫יש מיץ במקרר.‬
‫אבל אומרים שמה שהכי עוזר זה לשתות בירה.‬
‫זה יפה לדעתך?‬ ‫או מוגזם בשביל כנס של יוטיוברים?‬
‫אתה חתיך.‬
‫כן.‬
‫לכי למיטה.‬
‫אבל אולי יהיה צלצול בדלת.‬
‫אני מחכה לחבילה.‬ ‫אכפת לך להיות בבית עד שהיא תגיע?‬
‫אל תדאג, אני לא אצא.‬
‫- מתועבת-מנוולת-ג׳וק-בגידה-פוסטמה -‬
‫- שביר -‬
‫- החבילה -‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫ואם אדרי יגיע?‬
‫טוב, בסדר. אני מודה שדחיתי את הרגע, כי…‬
‫כי…‬
‫טוב, אתה יודע למה.‬
‫גם לך זה קורה.‬
‫שמע, בוא אליי מחר לארוחת בוקר.‬
‫אדרי לא נמצא,‬
‫וככה נדבר פנים מול פנים.‬
‫אז… ארוחת בוקר?‬
‫לא.‬
‫לא?‬
‫נצא למקום אחר?‬
‫לא, אני לא יכולה.‬
‫באמת, ויקטור. ביום אחר.‬
‫בכל ספר יש ארוחת בוקר.‬ ‫הדמות הגברית חייבת לאכול.‬
‫אני מת מרעב.‬
‫תגיד,‬
‫זוכר את מטהרי האוויר בצורת עצים‬ ‫שהיו במכוניות של ההורים שלנו?‬
‫שהיו תלויים על המראה האחורית.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אולי נשלח מטהרי אוויר כאלה עם העלון שלנו?‬
‫״מטהרי אוויר הם כבר לא מטהרי אוויר״.‬
‫כלומר, לשלוח בדואר?‬
‫כן.‬
‫לכלל הציבור?‬
‫כן.‬
‫בדואר של פעם?‬ ‫-כן.‬
‫ככה אתה יודע שזה אצלם ביד,‬
‫והם יכולים לגעת בזה ולהריח את זה.‬
‫אנשים ממשיכים לבדוק דואר בכלל?‬
‫כן…‬
‫כן, אתה צודק. זה רעיון מיושן.‬
‫לא, זה רעיון סבבה.‬ ‫רק צריך אולי קצת לעבוד עליו…‬
‫לא, זה רעיון מחורבן. זהו.‬
‫שוב התחלנו.‬
‫את שוב מתנהגת כמו אז.‬
‫איך?‬
‫אני לא ארגיש רע בגלל שהרעיונות שלך טובים.‬
‫טוב…‬
‫סליחה.‬
‫את לא צריכה לבקש ממני סליחה‬ ‫כל חמש דקות. אני לא כועס.‬
‫טוב.‬
‫אתה בא לארוחת ערב אצלי?‬
‫לא יודע עדיין.‬
‫אתה כן כועס.‬
‫זאת הבעיה שלך.‬
‫את תמיד מערבבת את החיים‬ ‫הפרטיים והמקצועיים.‬
‫סליחה.‬ ‫-לאן זה?‬
‫הביתה.‬
‫לעבוד. כי זה לא זורם היום.‬
‫״האישה המילניאלית‬ ‫היא דייקנית אך לא אובססיבית,‬
‫מרוסנת אך לא כנועה,‬
‫זהירה אך לא פרנואידית.״‬
‫פרנואידית? ברצינות? מה זה החרא הזה?‬
‫אני לא יכולה יותר. רוצים שנאמין‬ ‫שסוציולוגים עומדים מאחורי המחקר הזה.‬
‫כאילו זה מחקר דמוגרפי‬ ‫שמשפיע על כל הנשים.‬
‫חייבות לעשות משהו.‬ ‫-הייתי שורפת את כולן.‬
‫רעיון מודרני יותר מהאינקוויזיציה?‬ ‫-פעולת מחאה.‬
‫מה?‬
‫הייתי עושה פעולת מחאה נגד המו״ל. גרפיטי.‬
‫או… לזרוק בשר רקוב על הדלת שלהם.‬
‫שיסריח להם. משהו שבאמת יפריע להם.‬
‫לא, זה לא הסגנון שלנו.‬ ‫-טוב…‬
‫לדעתי מספיק להטריל אותם בטוויטר.‬
‫אין לי התנגדות לרעיון של גלוריה. הגרפיטי.‬
‫אז את לא רוצה להפגין‬ ‫כי את חושבת שאין טעם לצאת לרחוב,‬
‫אבל כן לעשות גרפיטי על דלת של הוצאה לאור?‬
‫בדיוק.‬
‫אני רק אומרת שהמגזין הזה השפיל אותנו,‬ ‫וצריכות להחזיר להם באותה מטבע.‬
‫כן, אבל זה לא מקובל על האגודה,‬ ‫או על הקולקטיב, או עלינו.‬
‫ומה מקובל עלינו?‬
‫את אמורה לדעת. את המתאמת של הקולקטיב.‬
‫את טענת שנבחרת ממניעים אחרים, לא?‬
‫לולה!‬
‫לולה.‬
‫את יודעת מה זאת הטרדה?‬
‫כשאדם לא מרגיש בטוח בבית שלו.‬
‫אני חייבת לדבר איתך.‬
‫היית מתה.‬ ‫-אפשר לשבת לקפה?‬
‫לולה, בבקשה!‬ ‫-לדני תעשי את זה, לא לי.‬
‫בואי נשב לקפה ואסביר לך.‬
‫רואה את הבר הזה?‬
‫יש בו תפריט בוקר, והקפה מעולה,‬
‫אבל מיץ התפוזים עשוי מרכז.‬ ‫הוא מלאכותי כמעט כמוך.‬
‫אני מת על הספל שלי.‬
‫כן…‬
‫טוב, לא היה לי כוח לעשות כלים, ו…‬ ‫-כן.‬
‫לא לגעת בשום חפץ של אדריאן. הבנתי.‬
‫סליחה.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני בהנגאובר.‬
‫כן.‬
‫גם אני.‬
‫גם אני חושב שאנחנו דוחים את הרגע הזה.‬
‫זוכרת ששאלת אותי בוולנסיה מה אני רוצה ממך?‬
‫כן.‬
‫להכיר אותך.‬
‫באמת.‬
‫לדעת אם יש עוד משהו.‬
‫ויש.‬
‫וזה מפחיד אותי קצת.‬
‫ואת?‬
‫אני מרגישה שונה איתך.‬
‫שונה?‬
‫כן. בקטע טוב.‬
‫בקטע ש…‬
‫אתה נותן לי השראה.‬
‫אתה נותן לי רעיונות.‬ ‫עודדת אותי לסיים את הספר שלי.‬
‫תודה.‬
‫לא, תודה לך.‬
‫על ארוחת הבוקר.‬
‫בספרים לא אוכלים ארוחת בוקר.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫זה החלק הכי משעמם.‬
‫אז…‬
‫אני תמיד מדלגת על זה.‬
‫ו…‬
‫מה היית כותבת‬
‫עכשיו?‬
‫טוב…‬
‫חרא… החבילה!‬
‫איזו חבילה?‬
‫כן?‬ ‫-ול, זאת אני, כרמן.‬
‫שלחתי לך אלף הודעות!‬
‫- נתפסת-להתחבא-תברחי!!! -‬
‫לא יודעת איפה הנייד שלי.‬
‫אז את, בתחילת הקשר עם אדרי,‬ ‫גם את אכלת כאפות על שטויות?‬
‫כן, נראה לי. כמו כולם, לא?‬
‫לא כמו כולם. אצלי זה ממש חזק.‬
‫אני כל הזמן באובססיה שהוא יעזוב אותי.‬
‫אבל למה?‬ ‫-זה בא מחוסר ביטחון ומפחד.‬
‫כן, אבל פחד ממה?‬
‫תגידי, אפשר? אני פשוט בחרדה.‬
‫כן.‬
‫פחד לאבד אותו, כמובן.‬
‫אנחנו עושות שטויות כשמישהו‬ ‫מוצא חן בעינינו, בייחוד כשאנחנו שיכורות.‬
‫אנחנו מדברות עליי?‬
‫כן. ברור.‬
‫את חושבת שאני צריכה ללכת למשרד ולדבר איתו?‬
‫לדבר… כל החיים אנחנו‬ ‫מדברות על דברים, כרמן.‬
‫כששני אנשים מרגישים משהו, לא צריך מילים.‬
‫אם מישהו מוצא חן בעינייך,‬ ‫הוא מוצא חן בעינייך וזהו.‬
‫דברים כאלה אי אפשר לתכנן. הם קורים.‬
‫אנחנו עדיין מדברות עליי, נכון?‬
‫ברור.‬
‫תראי, אם את רוצה לחזור למשרד, תחזרי.‬ ‫-כן…‬
‫או שאלך לקניות,‬ ‫אשתחרר קצת מהכאפה שאני אוכלת,‬
‫ואחר כך אתקשר אליו. לא?‬
‫מצד שני, אם לא אמצא כלום,‬ ‫אני אוכל כאפה עוד יותר חזקה.‬
‫את חושבת על דברים יותר מדי.‬ ‫אומרים שזה לא טוב.‬
‫היי, הטלפון שלך שם. הוא מצלצל.‬
‫אה, נכון!‬
‫ו… את לא רוצה לענות?‬ ‫-פשוט…‬
‫כל הקיץ מנסים למכור לי אינטרנט מהיר.‬ ‫-כן…‬
‫אני פשוט לא רוצה לאבד את בורחה‬ ‫בגלל שאני חסרת ביטחון.‬
‫אתם בתחילת הקשר.‬ ‫הוא לא יעזוב אותך בגלל זה.‬
‫כן, אבל אני מרגישה ש…‬
‫מה?‬ ‫-טוב, ש…‬
‫מה?‬ ‫-שתעני כבר, כי אני לא יכולה להתרכז!‬
‫אה, כן. טוב.‬ ‫-כן.‬
‫- אימא -‬
‫שלום, מה קורה?‬
‫ברצינות? להיום?‬
‫טוב. כן.‬
‫ברגע שזה יהיה מוכן אשלח, כמובן.‬
‫צ׳או.‬
‫צ׳וס! היא רוצה עוד 30 עמודים.‬
‫להיום. אני בשוק.‬
‫אבל זה טוב, לא?‬ ‫-כן,‬
‫אבל אני חייבת להתחיל, אחרת לא אספיק.‬
‫טוב. אני אזוז. לא אפריע לך,‬ ‫שלא יהיה שבאשמתי לא תקבלי את פרס סרוונטס.‬
‫תודה.‬
‫תשמעי, ול… תודה שהקשבת לי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-ואם תסיימי מוקדם היום,‬
‫ותרצי שנצא לטיול או משהו…‬
‫אני מחכה לחבילה בשביל אדרי.‬
‫טוב.‬
‫סבבה.‬
‫תגידי, את יכולה להיות זמינה בנייד‬ ‫למקרה שאצטרך להתקשר אלייך שוב?‬
‫בטח.‬ ‫-כן? יופי.‬
‫תגידי, אולי נתקשר לבנות ו…?‬
‫כרמן, אני צריכה לכתוב.‬ ‫-טוב. שתקתי.‬
‫אוהבת אותך.‬ ‫-תהיי חזקה.‬
‫טרקתי לאימא שלך בפנים.‬
‫סורי.‬
‫אל תדאגי.‬
‫היא רגילה. היא תמיד מתקשרת כשאני בישיבות.‬
‫דרך אגב, את צודקת.‬
‫אנחנו עושים שטויות‬ ‫כשמישהו מוצא חן בעינינו.‬
‫ויקטור…‬
‫אני צריכה לספר לך משהו.‬
‫אתמול…‬ ‫-אתמול…‬
‫אתמול היה אתמול.‬
‫כן.‬
‫לא, לא על המיטה!‬
‫בבקשה, לא!‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫בטוח?‬
‫ול, איפה את?‬
‫קבעתי עם לקוח,‬ ‫אבל אולי נשתה משהו אחר כך?‬
‫קרה לי משהו סופר־רציני באגודה.‬
‫בסופ״ש הזה אדרי אמור לנסוע לברצלונה?‬
‫לא יודעת, אולי אכתוב בקבוצה‬ ‫ונעבור אצלך בהמשך?‬
‫תודיעי לי.‬
‫נריאה?‬
‫מה?‬
‫לא אהבתי את איך שדיברת לאולגה.‬
‫אולי קצת נסחפתי,‬
‫אבל היא אמרה ששכבתי עם חצי מהאגודה‬ ‫בשביל להשיג קולות.‬
‫גם את חושבת ככה?‬ ‫-לא.‬
‫תראי, מבחינתי תעשי‬ ‫עם הכוס שלך מה שאת רוצה.‬
‫אבל אולגה מחבבת אותך. מאוד.‬
‫כן, אבל זה לא נותן לה זכות‬ ‫להגיד דברים כאלה.‬
‫ברור שלא, אבל…‬
‫תראי, אולגה עשתה המון בשביל האגודה הזאת.‬
‫מצאה מימון למקום הזה,‬ ‫הקימה את הקולקטיב, ו…‬
‫לא הייתי רוצה שהיא‬ ‫תרגיש לא בנוח בבית שלה.‬
‫אז… לא יודעת.‬
‫דברי איתה, טוב?‬
‫תבקשי ממנה סליחה.‬
‫היי.‬
‫תקשיבי, תבקשי סליחה אם את רוצה,‬
‫אבל את זאת שמקבלת את ההחלטות, לא?‬
‫טוב, לא בדיוק.‬
‫בואי. בירה אחת, כדי שתתעודדי.‬
‫יש לי עבודה. לא.‬
‫נכון, שכחתי שאת ילדה‬
‫שמנוצלת ע״י הוריה באזור כפרי בסין. נכון?‬
‫מוחיטו אחד ותלכי.‬
‫זאת הבעיה:‬
‫אנחנו קוראות לכל דבר ״פמיניסטי״‬ ‫והופכות את זה למנשר מזורגג.‬
‫כל דבר נראה לך גרוע, מה?‬
‫לא, ממש לא. אבל…‬
‫אני לא אוהבת לשתוק ולציית‬ ‫כשמשהו לא מקובל עליי,‬
‫ואני חושבת שגם את לא.‬
‫למרות שזה מה שאת עושה כל החיים בבית.‬
‫אל תיתני שזה יקרה לך גם באגודה.‬
‫טוב…‬
‫מה את רוצה לעשות?‬
‫את רוצה לעשות את הגרפיטי?‬
‫אני מודה שהרעיון נראה לי…‬ ‫-אז זהו זה.‬
‫אני פשוט שונאת את היחס‬ ‫שאנחנו מקבלות מהמגזין הזה.‬
‫את לא צריכה הסכמה מאף אחד.‬
‫מה?‬
‫את מוצאת חן בעיניי.‬
‫…יפתחו מחלות מהן יסבלו כמבוגרים.‬
‫לדוגמה, בעיות של בריאות הנפש,‬
‫עודף משקל, בעיות לב…‬
‫- דני: אימא ביקשה את המספר שלך.‬ ‫תתקשרי אליה, בחייך… -‬
‫זין על אימא שלי הזונה!‬
‫- בורחה -‬
‫מצטער.‬ ‫-לא, אני.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן. סליחה.‬
‫בטוח?‬ ‫-זה בסדר.‬
‫טוב, בסדר.‬ ‫-סליחה.‬
‫כאן?‬
‫אנחנו באמת סומכים‬ ‫על כוחות הריפוי של שוק כבש?‬
‫כן.‬
‫למה יש לך את זה בבית?‬
‫קניתי את זה כשרציתי להתקבל למאסטר שף.‬
‫לילדים?‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫רגע…‬
‫כואב לך מאוד?‬
‫לא, אני רק לא רוצה שיקפא לי הגב.‬
‫אבל…‬
‫אולי יחמם אותי קצת‬
‫אם תעשי לי פה קצת ככה…‬
‫פה?‬ ‫-כן.‬
‫החבילה.‬ ‫-כן. רק שנייה.‬
‫מה את עושה פה?‬ ‫-אפשר?‬
‫לולה, אפשר בפעם אחרת?‬
‫ול, מצטערת, אבל אני צריכה אותך יותר מתמיד.‬
‫לא, חכי!‬
‫סליחה?‬
‫לולה, זה לא…‬
‫…כמו שזה נראה.‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫- זה כן כמו שזה נראה -‬
‫את מנגנת צ׳לו?‬ ‫-אבל הפסקתי.‬
‫זה הזכיר לי מדי את…‬
‫האישה ההיא.‬
‫ראיתי שהיא הגיעה לעיר‬
‫כדי לנגן במופע חוצות.‬
‫אני הייתי נפגש איתה לקפה.‬
‫לכולנו יש סיבות למה שאנחנו עושים.‬
‫סיבות?‬ ‫-היא בטח חשבה באותו רגע שככה הכי טוב.‬
‫הכי טוב בשבילה.‬
‫שמע, לנטוש את הילדים שלך‬ ‫לטובת הסימפונית של וינה…‬
‫לא היית עוזבת הכול בשביל הספר שלך?‬
‫אין לי ילדים.‬
‫לפעמים הזדמנויות באות ברגעים לא צפויים.‬
‫לא היית עושה את זה?‬
‫הייתי עוזבת את החיים שיש לי עכשיו,‬
‫אבל לא אם היו לי ילדים.‬
‫תודה!‬
‫לא התקשרתי אלייך בימים האחרונים כי…‬
‫ידעתי שלא תעני.‬
‫כן.‬
‫גם אני חשבתי.‬
‫את עדיין חושבת שיש לי פה גדול?‬
‫לולה, לא נדבר על זה עכשיו.‬
‫כן.‬
‫לא, אם את רוצה שאלך…‬
‫לא, לולה…‬ ‫-לא, אני מבינה.‬
‫אתם בטח רוצים להזדיין.‬
‫אם עוד לא הזדיינתם, כמובן.‬
‫לולה.‬
‫כן, אני עדיין חושבת שאת מעליבה,‬ ‫ולפעמים אפילו פוגעת.‬
‫תעשי משהו כדי להשתנות,‬ ‫אם את לא רוצה להיות כמו אימא שלך.‬
‫הפעם הגזמת.‬
‫אני לא מכירה אותה. רק מהסיפורים שלך.‬ ‫-אני לא כמוה.‬
‫היא הייתה מתה להיות כמוני.‬ ‫-אני יודעת שאת תתחרטי על מה שאמרתֲ‬
‫את לא היית נוטשת אותי.‬ ‫-גם את לא אותי.‬
‫סליחה.‬ ‫-סליחה.‬
‫על הכול.‬ ‫-על הכול.‬
‫תיהני.‬
‫שנכין אותו?‬
‫אם אתה רוצה.‬
‫- התאמה! -‬
‫- חיימה: כן, מדריד ריקה‬ ‫ותענוג לנסוע במטרו. -‬
‫- הנה, עשינו שיחה בסיסית. -‬
‫- שניפגש? -‬
‫- חיימה: וואו! ישר ולעניין -‬
‫- ספרי לי עוד קצת על עצמך… -‬
‫- אני אסטרונאוטית,‬ ‫ומחכה למשימה הבאה שלי, -‬
‫- לפלנטה חדשה. -‬
‫- כי הפלנטה הזאת משעממת אותי רצח. -‬
‫- ברצינות? -‬
‫איזה בית יפה.‬
‫טוב, מה?‬
‫אני עוברת למדריד.‬
‫חשבתי שזה רק ביקור.‬
‫אני אלמד בקונסרבטוריון,‬
‫ואני אטפל באחיך.‬
‫אימא בגיל 50… לא מתאים לך.‬
‫זה גם כדי להיות קרובה אלייך.‬
‫תראי,‬
‫אני לא צריכה אימא כרגע.‬
‫לפני 12 שנה כן,‬
‫כשהייתי מכינה ארוחת ערב לדני‬ ‫בזמן שלמדתי מתמטיקה,‬
‫או כשהתחלתי לצאת עם בנים,‬ ‫מה שהיה אסון, דרך אגב.‬
‫עכשיו לא.‬
‫טוב,‬
‫תספרי מה עבר לך בראש כשעזבת אותנו‬ ‫ונגמור עם זה אחת ולתמיד.‬
‫לולה,‬
‫התקשרתי אליכם כל שבוע,‬
‫אבל את לא רצית לדבר איתי.‬
‫גם לא רצית לראות אותי כשבאתי לבקר.‬
‫היית בורחת לבית הסבים שלך.‬ ‫-למה ציפית?‬
‫שאקבל אותך בזרועות פתוחות?‬
‫אימא צריכה להיות שם תמיד,‬ ‫ואת לא היית. נקודה.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני לא מאמינה בפיצוי על זמן אבוד,‬
‫אבל אני חושבת‬ ‫שאנחנו יכולות להיפגש מדי פעם.‬
‫אני לא מכירה אותך.‬
‫ואת לא מכירה אותי.‬
‫בטח נשנא אחת את השנייה.‬
‫אז ספרי לי מי את.‬
‫אה, כן…‬
‫את רוצה לדעת מי אני?‬ ‫עכשיו את רוצה לדעת?‬
‫אני בבלגן שלם.‬
‫חולת צליאק. טוב, רגישה לגלוטן.‬
‫עברתי מבירה לוודקה.‬
‫החברות שלי חושבות שאני פוגענית ומתנשאת,‬
‫אבל אני בפאניקה שאאבד אותן,‬
‫ולפעמים אני מתנהגת כאילו הן לא חשובות לי,‬ ‫אבל הן חשובות לי מאוד.‬
‫זה קרה לי גם עם גברים מסוימים.‬
‫אם אני צריכה להשתנות? כן.‬
‫אבל אני לא יודעת להיות אחרת.‬
‫מה?‬
‫המומה, נכון?‬
‫לא.‬
‫לא ממש, האמת.‬
‫אני קוראת כל מה שאת מפרסמת.‬
‫אני אימא גרועה, אבל מאוד מחוברת.‬
‫אני מנגנת הערב.‬
‫אחיך יבוא.‬
‫אני לא חושבת שאת צריכה להשתנות.‬
‫אבל לפעמים את צריכה להבין שהדברים‬
‫הם לא רק כמו שאת חושבת.‬
‫אם את באמת רוצה להכיר אותי,‬ ‫את תראי שאנחנו לא כל כך שונות.‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫את כזאת לחוצה?‬
‫תראי, הם יוצאים.‬ ‫-הם מכבים את האורות.‬
‫המקום ריק. בואי!‬
‫לא, חכי. נעבור על התכנית.‬
‫את משתפנת?‬ ‫-לא, רק נעבור על זה. אני גמורה…‬
‫את משתפנת, ידעתי.‬ ‫-לא.‬
‫בטח, לא…‬
‫טוב, כן. אבל תראי, מלא פה במצלמות.‬
‫לא יתפסו אותנו. ברצינות.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫- לבקש סליחה זה כבר לא לבקש סליחה.‬ ‫או שכן? -‬
‫- סליחה -‬
‫שלום.‬
‫מה את עושה?‬
‫כדי להטעות אותם.‬ ‫-זין כדי להטעות אותם?‬
‫בטח. ככה יחשדו שזה גבר.‬
‫אבל זה לא מה שאנחנו רוצות!‬
‫אלוהים. וגברים אוהבים‬ ‫שמדברים על הזין שלהם,‬
‫אז עכשיו המסר איבד את המשמעות.‬ ‫-טוב, קצת נסחפתי.‬
‫ברצינות.‬ ‫-את כזאת טיפשה… בואי.‬
‫- לגוף שלי לא אכפת מהדעות שלכם -‬
‫ממש לא. זה נראה מצוין.‬
‫- אדרי: הגיעה החבילה? -‬
‫ידעת שהכבש הפטגוני‬ ‫אוכל רק סוג אחד של עשב?‬
‫הם הולכים קילומטרים כדי להגיע אליו.‬ ‫לכן הבשר שלהם לא שמן.‬
‫אני אוהבת כשאתה עושה את זה.‬
‫מה?‬
‫את זה.‬
‫אני לא יודע למה את מתכוונת.‬
‫אתה כן יודע.‬
‫רגע. הגב שלי.‬
‫כואב לך?‬ ‫-כן.‬
‫שאני אהיה למטה?‬
‫יש לי קונדום.‬
‫יופי.‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫רגע.‬
‫רגע, תני לי.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫מה קורה? אתה לא אוהב משחק מקדים?‬
‫מה? בטח שכן.‬
‫אתה לא אוהב שאני מדברת?‬ ‫-לא, למה?‬
‫כבר?‬
‫ככה נסדר את הכלים, מהגדול לקטן,‬
‫אחד בתוך השני, כמו שאתם רואים.‬
‫יופי.‬
‫את הקטנים,‬
‫עם המכסה שלהם, נסגור…‬
‫המכלים האחרים,‬ ‫כמו שאתם רואים, הם בינוניים,‬
‫ואנחנו מאחסנים אותם באותה צורה.‬
‫אז מה נעשה?‬ ‫נאחסן אותם אחד בתוך השני, כדי לחסוך מקום.‬
‫לדוגמה, בחרתי במפיות בד,‬
‫כדי לא להשתמש בנייר, שזה חשוב…‬
‫- דני: את באה? -‬
‫…ואז סוגרים. מושלם.‬
‫- לא. -‬
‫מכניסים את זה,‬ ‫כמו שעשינו עם האחרים.‬
‫והנה זה: המכל הכי גדול,‬
‫עם כל המכסים האחרים, כמו שאתם רואים.‬
‫- דני: מתי תפסיקי‬ ‫עם הגאווה המחורבנת שלך? -‬
‫- יודע מתי? בחיים לא -‬
‫על הזין.‬
‫אל תילחץ, זה בסדר.‬
‫זה לא היה הסקס הכי טוב שהיה לנו בחיים.‬ ‫-לא?‬
‫אבל ממש רציתי להיות איתך.‬
‫גם אני. לא ראו עליי, נכון?‬
‫טוב…‬
‫איך את מרגישה?‬
‫אתמול שכבתי עם הבחור מהבר.‬
‫הייתי שתויה מאוד. ממש.‬
‫וחרמנית אש.‬
‫וואלה.‬
‫סליחה.‬
‫לא, מה סליחה.‬
‫את לא חייבת לי התנצלות. אנחנו לא זוג.‬
‫לא, סליחה שלא סיפרתי לך קודם.‬
‫לא משנה לי מה את עושה.‬ ‫גם אני לא מספר לך על החיים שלי.‬
‫אבל אני לא מסתיר ממך כלום.‬
‫אתה הולך?‬
‫תישאר.‬
‫ככה, כל המכלים שלנו מאורגנים.‬
‫זאת הדרך הכי טובה.‬
‫תזכרו…‬
‫הערוץ שלי, ״צריך אדרי בחיים״…‬
‫- התזמורת הסימפונית של וינה -‬
‫מעולה. העודף בשבילך.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-תודה לך.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-להתראות, ערב טוב.‬
‫לעזאזל…‬
‫- #אני_אוהבת_בנות‬ ‫#כן_לאלימות -‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬