‫- סדרת אנימה מקורית של NETFLIX -‬
‫- אידון: זיכרונות מעולם מאגי -‬
‫- עין הנחש -‬
‫עליי לעזוב עכשיו.‬
‫אך קודם כול…‬
‫יש לי שתי מתנות בשבילך, ויקטוריה.‬
‫היא נקראת "שיסקטצ'ג".‬
‫ישנה אגדה עתיקה בעיר הולדתי.‬
‫האגדה מספרת שהטבעת הזו‬ ‫הייתה אחת מעיניו של שקסיס,‬
‫הנחש בלב העולם,‬
‫האם הגדולה של בני מיננו.‬
‫היא אחת משני הסמלים של הכוח שלי.‬
‫השני היה האיאס.‬
‫שיסקטצ'ג.‬
‫כן, שמעתי עליה.‬
‫בעידן האפל,‬
‫הקיסר טלמנון השתמש בה‬ ‫כדי לשלוט בכל המכשפים.‬
‫כבר אין בה את היכולת הזאת.‬
‫אבל נותרו בה כוחות אחרים.‬
‫למשל, היא יכולה להכיל חלק מתפיסת השׁק שלי.‬
‫היא כמו שלוחה של עצמי.‬
‫עכשיו אני רוצה להעניק לך אותה.‬
‫מה?‬
‫כל עוד תענדי אותה,‬
‫אנחנו נשמור על קשר.‬
‫וכשתזדקקי לי,‬
‫תוכלי לזמן אותי באמצעות הטבעת.‬
‫ואני אבוא אלייך.‬
‫לא חשוב מה יקרה,‬
‫הישארי עם ג'ק.‬
‫הוא יגן עלייך כשאני לא בסביבה.‬
‫אז למה אני כל כך חשובה?‬
‫את חשובה.‬
‫אין לך מושג עד כמה.‬
‫יש לי עוד מתנה בשבילך, ויקטוריה.‬
‫הביטי בי.‬
‫להתראות. היי שלום לעד.‬
‫איפה אני?‬
‫לונאריס.‬
‫אל תלך.‬
‫לא.‬
‫בבקשה.‬
‫הישאר!‬
‫לונאריס!‬
‫תודה, כריסטיאן.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫בטח.‬
‫איך הפצע שלך?‬
‫הוא כמעט נרפא, רואה?‬
‫כל כך מהר?‬
‫לא ברור לי למה, אבל אני נרפא מהר מאוד.‬
‫את יודעת…‬
‫אני לא נורמלי לגמרי.‬
‫זה דווקא לא רע.‬
‫אף אחד מאיתנו לא נורמלי לגמרי, לא?‬
‫כנראה.‬
‫אני…‬
‫מחבבת אותך בדיוק כפי שאתה.‬
‫מה זה?‬
‫הטבעת של כריס… קירטאש.‬
‫ולמה את עונדת אותה?‬
‫הוא נתן לי אותה.‬
‫כאות חיבה.‬
‫חיבה?‬
‫אבל, ויקטוריה!‬
‫ראית אותו, בדיוק כמוני!‬
‫את יודעת היטב שהוא שׁק!‬
‫היי, אני ממש מצטער.‬
‫לא התכוונתי להעציב אותך.‬
‫פשוט…‬
‫אני לא מצליח למצוא היגיון בכל זה.‬
‫יש לי כל כך הרבה מה לספר לך, ג'ק.‬
‫אתה מוכן להקשיב?‬
‫קירטאש.‬
‫מה את רוצה?‬
‫באתי רק להגיד לך שאשראן רוצה לראות אותך.‬
‫אתה בצרות צרורות.‬
‫אין לך מושג עם מי את מדברת, גרדה.‬
‫אנחנו עדיין יכולים לתקן את זה.‬
‫אשראן יודע מה עשית, אבל עוד לא מאוחר מדי.‬
‫תהרוג אותה ותישאר איתי.‬
‫היא הדבר היחיד שעומד בינך‬ ‫לבין האימפריה האידונית שלך.‬
‫תביא לאשראן את ראשה, והוא בוודאי יסלח לך.‬
‫אל תתגרי בי, גרדה.‬
‫אוכל לשתק אותך על המקום‬
‫ולהתבונן כיצד המהות המיסטית שלך מתכלה‬
‫במרחק כה רב מהיער.‬
‫ולא ארגיש שום חרטה.‬
‫אפילו איהנה מהמחזה.‬
‫אשראן יודע את הסוד שלך.‬
‫ושלה.‬
‫את רוצה שאהרוג אותך‬ ‫בגלל שריגלת אחריי, גרדה?‬
‫אשראן יגלה.‬
‫וזה יחמיר את המצב.‬
‫לכי!‬
‫איך את יודעת‬ ‫שקירטאש לא מרגל אחרינו באמצעות הטבעת?‬
‫אולי זה תכסיס כדי להגיע ללימבהאד?‬
‫לא נראה לי. הייתה לו הזדמנות להרוג אותנו,‬ ‫אבל הוא לא עשה זאת.‬
‫כן, את צודקת.‬
‫חוץ מזה, הוא הציל את חייך‬ ‫כשהגן עלייך מפני הלהבה שלי.‬
‫לא חשבתי שאומר זאת, אבל…‬
‫אני אסיר תודה לו על כך.‬
‫למה עליך להילחם, ג'ק? אין דרך אחרת?‬
‫אני לא יודע. תמיד שנאתי אותו.‬
‫אבל אלריון היה זה שהרג את הוריי.‬
‫ואז קירטאש הרג את אלריון ונקם את נקמתנו.‬
‫אבל מעולם לא שנאתי את המכשף הארור הזה‬ ‫כמו שאני מתעב את קירטאש.‬
‫זה כמעט חסר היגיון, זה…‬
‫אינסטינקטיבי?‬
‫ייתכן שזה נובע מהפחד שלי מנחשים.‬
‫אולי חשתי שקירטאש הוא שׁק.‬
‫למרות זאת, אני מוכן לשכוח מכל זה.‬
‫אם רק תבקשי.‬
‫על אף שאני לא מסוגל להבין זאת,‬ ‫אני יודע שהוא חשוב לך.‬
‫ג'ק.‬
‫אבל זה לא פותר כלום.‬
‫קירטאש עדיין רוצה להרוג אותי.‬
‫את בוודאי תסכימי שעליי להגן על עצמי.‬
‫כמובן.‬
‫הלוואי שהמצב היה שונה.‬
‫את חושבת שקירטאש יצטרף אלינו למענך?‬
‫הלוואי.‬
‫אני מודאגת ממה שיקרה לו‬ ‫אם יגלו שהוא מגן עליי.‬
‫אבל אני לא יודעת אם כל כך אכפת לו ממני.‬
‫אשראן הוא אביו והשׁקים הם בני עמו.‬
‫למה שהוא יבגוד בהם?‬
‫אולי למען עיניים כמו שלך.‬
‫אל תדבר שטויות.‬
‫אני רציני.‬
‫אני רואה אור מיוחד מאוד בעיניים שלך.‬
‫כמו כוכב בשמי הלילה.‬
‫ג'ק.‬
‫זה מקסים.‬
‫בכל אופן…‬
‫זה אולי נשמע מטופש, אבל…‬
‫זה מה שאני חושב.‬
‫הלוואי שגם לי הייתה מתנה בשבילך.‬
‫כדי להוכיח כיצד אני מרגיש כלפייך.‬
‫אם תרצה,‬
‫יש דבר שישמח אותי מאוד.‬
‫במה מדובר?‬
‫נשיקה.‬
‫אתה ידעת מי היא.‬
‫ידעת זאת מההתחלה?‬
‫מהרגע הראשון שהבטתי בעיניה.‬
‫לפני שנתיים.‬
‫ולא סיפרת לי. הסתרת זאת ממני!‬
‫האם אתה יודע מה משמעות הדבר?‬
‫כן, אדוני.‬
‫כל אחד אחר במקומך‬
‫היה כבר מת, קירטאש.‬
‫אבל אתן לך הזדמנות להסביר את עצמך.‬
‫אני לא רוצה שהיא תמות, אדוני.‬
‫קיוויתי למצוא דרך אחרת‬
‫כדי שלא אצטרך להרוג אותה.‬
‫זה לא מצדיק את העובדה‬ ‫שפעלת מאחורי גבי, קירטאש.‬
‫נעשית חלש, מעורער בגלל רגשותיך האנושיים.‬
‫וזה…‬
‫לא מועיל לי.‬
‫אתה לא מועיל לי בכלל!‬
‫קירטאש,‬
‫בני.‬
‫אתה היורש של העולם שכבשנו למענך,‬
‫ובתמורה, אתה שומר ממני סוד‬ ‫שעלול להרוס הכול.‬
‫למה?‬
‫בשביל הרגשה?‬
‫אתה אנושי באופן מעורר רחמים. זה מצער.‬
‫אני רואה את זה בעיניך.‬
‫זה מה שהיצור הזה עשה לך.‬
‫ועם זאת, אתה מעז להתחנן על חייה?‬
‫אני אוהב אותה, אבא.‬
‫אתה לא ראוי לקרוא לי אבא.‬
‫אבל אתה עשוי להיות שוב‬ ‫הלוחם החזק ביותר שלי,‬
‫והנאמן ביותר למטרתי.‬
‫אני לא ארע לוויקטוריה.‬
‫כמובן שכן.‬
‫אתה עוד תראה.‬
‫לא!‬
‫שמיים בהירים צפויים בספרד בסוף השבוע,‬
‫ולאורך כל השבוע…‬
‫מה קורה עם תחזית מזג האוויר, סבתא?‬
‫הם לא רואים שגשום?‬
‫תגיד לי, מי אתה?‬
‫כריסטיאן!‬
‫שמי הוא כריסטיאן…‬
‫ויקטוריה?‬
‫מה קרה?‬
‫ויקטוריה!‬
‫כריסטיאן!‬
‫אני חייבת… להציל אותו.‬
‫את לא הולכת לשום מקום, ויקטוריה.‬
‫זה עלול להיות מסוכן מאוד.‬
‫את לא מבינה.‬
‫הוא זקוק לי!‬
‫חכי. הוא רחוק ממך.‬
‫את לא יכולה להגיע אליו, ויקטוריה,‬ ‫את מבינה?‬
‫אני חייבת ללכת!‬
‫הניחי לי!‬
‫גרדה.‬
‫את רואה מה אני נאלץ לעשות לבני‬ ‫בגלל חוסר הנאמנות שלו?‬
‫אמרי לי, מה את סבורה שהייתי עושה לך‬ ‫אם היית מאכזבת אותי?‬
‫תראי אותו. הבן שלי.‬
‫מושפל וחסר אונים לרגליי.‬
‫את עדיין חושבת שהוא… מושך?‬
‫הוא עדיין הנסיך שלי, אדוני.‬
‫והוא יהפוך שוב להיות…‬
‫הנסיך הגאה והבלתי מנוצח שכולנו זוכרים.‬
‫ואז הוא יוכל להיות שלך.‬
‫אם את רוצה אותו,‬
‫עלייך להביא לי את הנערה מכדור הארץ…‬
‫מתה.‬
‫מובן?‬
‫אבל הנערה מוגנת על ידי כישוף עתיק,‬
‫חזק יותר משלי.‬
‫לא אכפת לי כמה כשפים מגינים עליה.‬
‫את מכשפת מוכשרת.‬
‫תראי לי שאת יכולה להביא תועלת.‬
‫רצונך ייעשה, אדוני.‬
‫לכי.‬
‫עכשיו תגיד לי. מי אתה?‬
‫שמי הוא…‬
‫כריסטיאן!‬
‫אני לא אכנע!‬
‫היי, חכי!‬
‫לאן את הולכת?‬
‫אני צריכה להציל את כריסטיאן!‬
‫מה קרה לוויקטוריה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫אבל היא לקחה את המטה.‬
‫עלינו להגן עליה.‬
‫קח את סומלאריס!‬
‫אנחנו נעקוב אחריה.‬
‫בבקשה.‬
‫קחי אותי לכריסטיאן!‬
‫הוא באידון, נכון?‬
‫לא תוכלי להגיע לאידון מכאן.‬
‫אשראן והשׁקים שולטים בשער הבין־ממדי.‬
‫בכל זאת, אני חייבת להגיע לשם.‬
‫הוא סובל! אני חושבת שהוא עובר עינויים.‬
‫אז ייתכן שהוא נחשף.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫זה קירטאש.‬
‫הוא הזהיר את ויקטוריה‬ ‫שהם שלחו מתנקש כדי לפגוע בה.‬
‫ועכשיו הוא נענש מפני שבגד.‬
‫מה?‬
‫הוא ידע שהם יגלו בסופו של דבר,‬ ‫ועל אף זאת…‬
‫הוא סיכן את חייו למעני.‬
‫סבתא צדקה.‬
‫אין טעם.‬
‫אני לא יכולה להגיע אליו.‬
‫מה? סבתא שלך?‬
‫איך היא קשורה לזה?‬
‫סבתא?‬
‫אני שמחה מאוד לפגוש אתכם, ידידי אידון.‬
‫הנסיך אלסן.‬
‫אתה נראה שונה.‬
‫אתה חייב לספר לי מה עבר עליך‬ ‫מאז פגישתנו האחרונה.‬
‫מה לעז…?‬
‫איך זה יכול להיות?‬
‫הגיע הזמן שתדעי את האמת, ילדתי.‬
‫אני אידונית,‬
‫והגעתי לעולם הזה לאחר שנמלטתי‬ ‫מפני האימפריה של אשראן.‬
‫אז את מכשפת גולה?‬
‫אז ידעת כל הזמן…?‬
‫ידעתי היטב מי את‬
‫ברגע שהכוחות שלך‬ ‫התגלו בבית היתומים, ויקטוריה.‬
‫לכן אימצתי אותך.‬
‫כדי שאוכל לדאוג לך ולהגן עלייך‬ ‫עד שנוכל לחזור לאידון.‬
‫אהילה!‬
‫אתם מכירים?‬
‫הייתי בקבוצת המכשפים‬
‫ששלחו את הדרקון ואת חד הקרן‬ ‫לכדור הארץ ממגדל קאת'לון.‬
‫אני זוכר.‬
‫עברת את השער, נכון?‬
‫למה לא יצרת קשר עם המחתרת‬ ‫לאחר שהגעת לכדור הארץ?‬
‫מכיוון שאתה ושאיל הגעתם שנים רבות אחריי.‬
‫חשבתי שאיבדתם את דרככם.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫כל כך הרבה זמן?‬
‫השׁקים שלטו באידון במשך 15 שנה,‬
‫הנסיך אלסן.‬
‫אבל מבחינתך עברו רק חמש שנים.‬
‫אני לא מבין. למה?‬
‫חציתי את השער אחרי יאנדרק ולונאריס‬
‫והגעתי לכדור הארץ כשהם הגיעו.‬
‫אתה ושאיל חציתם זמן קצר לאחר מכן.‬
‫אבל בדיוק באותו רגע,‬
‫אשראן סגר את השער‬ ‫ולכד אתכם בין שני העולמות.‬
‫במשך 15 שנה?‬
‫לא, עברו עשר שנים, לא 15.‬
‫זה הזמן שחלף מאז שאשראן סגר את השער‬
‫ועד שהוא פתח אותו שוב כדי לשלוח את קירטאש.‬
‫ואז אתה ושאיל הגעתם סוף סוף ללימבהאד.‬
‫אבל אנחנו היינו כאן עשור שלם.‬
‫זה בלתי אפשרי. לא.‬
‫למה לא סיפרת לי את כל זה?‬
‫כי תמיד רציתי‬
‫שיהיו לך חיים נורמליים עד שתגיע השעה.‬
‫השעה?‬
‫יש לי עוד מה לספר לך, אבל זה יצטרך לחכות.‬
‫אנחנו בסכנה.‬
‫בסכנה? כאן?‬
‫אויבינו נערכים לתקוף את הבית הזה.‬
‫הצבתי הגנות קסם מסביב לבית,‬
‫אבל הם יפרצו אותן בקרוב.‬
‫אבל עלינו לחזור לאידון עכשיו!‬
‫אם לא נעשה משהו, הם יהרגו את כריסטיאן!‬
‫היא מתכוונת לקירטאש.‬
‫חשבתי כך.‬
‫ראיתי אותו בסביבה.‬
‫ידעת? והרשית לזה לקרות?‬
‫קירטאש הפך לבן ברית רב עוצמה, אלסן.‬
‫הוא בחר להגן על ויקטוריה.‬
‫לא אסרב לסיוע יקר ערך כזה.‬
‫בשם האלים, הוא שׁק!‬
‫תפסיקו להתווכח. אנחנו חייבים ל…‬
‫הם כאן.‬
‫טרולים.‬
‫הכישוף שלהם מוגבל,‬ ‫אבל הם מסוכנים כשהם רבים.‬
‫גרדה, בוגדת בבני עמנו.‬
‫היא פיה מכשפת רבת עוצמה‬ ‫שנטשה אותנו והצטרפה לאשראן.‬
‫חלק מהגנות הקסם מחזיקות מעמד,‬
‫אבל אני לא יודעת לכמה זמן.‬
‫תתקיפו, קדימה!‬
‫אנחנו נחפה על הכניסה הראשית.‬
‫מה את תעשי?‬
‫אני אישאר מאחור‬ ‫ואשקם את הגנות הקסם של האחוזה.‬
‫כשאסיים, אצטרף אליכם לקרב.‬
‫תמיד תהיי הסבתא שלי, לא משנה מה.‬
‫אני מצטערת שהסתרתי את כל זה ממך,‬ ‫אבל הייתי חייבת.‬
‫אולי לא תוכלי לסייע לכריסטיאן כרגע,‬
‫אבל ג'ק זקוק לך.‬
‫אל תעזי אפילו לחשוב על כך, גרדה.‬
‫אז את היצור שקירטאש בגד בנו למענו.‬
‫כמה מאכזב.‬
‫את אפילו לא יודעת מי את.‬
‫את תמותי בקרוב, ויקטוריה,‬
‫וכריסטיאן שלך ימות איתך.‬
‫זה קל מדי.‬
‫אל תיגעי בה!‬
‫תתקרב.‬
‫בוא.‬
‫ג'ק, תתעורר!‬
‫לא!‬
‫אתה עקשן, ילד, אבל אני אשבור אותך.‬
‫שמי הוא כריסטיאן!‬
‫כרצונך, בני.‬
‫אין לי ברירה אלא לעשות את זה בדרך הקשה.‬
‫ג'ק!‬
‫ויקטוריה…‬
‫כריסטיאן!‬
‫בבקשה תגיד לי שאתה עדיין שם.‬
‫כריסטיאן!‬
‫אמור לי מי אתה.‬
‫שמי קירטאש, אדוני.‬
‫ברוך שובך הביתה,‬
‫בני.‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬