‫- סדרת אנימה מקורית של NETFLIX -‬
‫- אידון: זיכרונות מעולם מאגי -‬
‫- טבעם האמיתי -‬
‫אני יודע ששׁקים חזקים‬ ‫יכולים ללבוש צורה אנושית,‬
‫אבל רק באופן זמני.‬
‫אם קירטאש היה אחד מהם, היינו יודעים מזמן.‬
‫בכל מקרה, אם הוא באמת הפך לשׁק,‬
‫איך הצלחתם להימלט?‬
‫זו הייתה ויקטוריה.‬
‫הוא לא רצה להרוג אותה.‬
‫הוא חזר להיות אנושי, פשוט ככה, והלך משם.‬
‫אני לא מבין.‬
‫למה הוא מגן עליה?‬
‫יכול להיות שיש לו רגשות כלפיה?‬
‫כמובן שלא!‬
‫המפלצות האלה לא מסוגלות לאהוב.‬
‫אבל הוא בטח אנושי בחלקו!‬
‫אחרת ויקטוריה לא הייתה מתאהבת!‬
‫מתאהבת?‬
‫מה שזה לא יהיה!‬
‫הוא בטח הפנט אותה או משהו כזה!‬
‫אני לא יודע איך היא נתנה לו לשטות בה.‬ ‫חשבתי שהיא חזקה יותר.‬
‫אולי לא הייתה לה ברירה!‬
‫אתה לא חושב?‬
‫והיא לא באמת מחבבת את קירטאש.‬
‫מה קרה?‬
‫אם קירטאש הוא באמת שׁק,‬
‫אז אין לנו סיכוי לנצח.‬
‫היי.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫הייתי כל כך טיפשה.‬
‫הוא הערים עלייך.‬
‫זה יכול לקרות לכל אחד.‬
‫אבל ידעתי מי הוא, ובכל זאת…‬
‫ידעת שהוא שׁק?‬
‫לא, לא זה.‬
‫ידעתי שהוא…‬
‫הבן של אשראן.‬
‫הבן של אשראן?‬
‫זה לא יכול להיות.‬
‫אשראן הוא בן אנוש.‬
‫ובכל זאת, קירטאש איננו כזה.‬
‫חשבתי שיש לו רגשות כלפיי.‬
‫עכשיו אני לא יודעת.‬
‫ואת?‬
‫הרגשת שאת נמשכת אליו?‬
‫כך חשבתי. אני מצטערת, ג'ק.‬
‫זה בסדר.‬
‫כולנו עושים טעויות.‬
‫אתה לא כועס עליי?‬
‫איך אוכל?‬
‫הצלת את חיי.‬
‫זה לא מכפר על העוול שלי.‬
‫היית פועל באותה צורה.‬
‫עכשיו אתה חושב שבגדתי בכם.‬
‫זה לא העניין.‬
‫אני פשוט…‬
‫מקנא, בסדר?‬
‫מאוד מקנא.‬
‫מה אמרת?‬
‫אבל אין לי זכות לכעוס עלייך.‬
‫החיים שלך הם עניינך.‬
‫חוץ מזה, את…‬
‫את ואני…‬
‫אנחנו רק ידידים.‬
‫נכון?‬
‫בכל אופן,‬
‫הייתי צריך לחלוק איתך את רגשותיי מזמן.‬
‫הייתה לי הזדמנות,‬
‫אבל נתתי לה לחמוק.‬
‫עזבתי.‬
‫הפניתי לך את הגב כי הייתי בסך הכול ילד.‬
‫והרגע שלי חלף.‬
‫וזה נכון. קירטאש הוא האויב שלנו.‬
‫הוא רוצח.‬
‫הוא כנראה נחש.‬
‫ואני שונא אותו!‬
‫אני מתעב אותו בכל נימי נפשי!‬
‫אבל את חשובה לי, ויקטוריה,‬ ‫יותר מהשנאה שלי כלפיו.‬
‫ומעל הכול, אני רוצה שתהיי בסדר.‬
‫אינני מוטרד מהרגשות שהיו לך כלפי ה…‬
‫הדבר הזה.‬
‫אלא מכך שהוא השתמש בך וגרם לך סבל.‬
‫אני כועס עליו.‬
‫לא עלייך.‬
‫בכל מקרה, זהו זה.‬
‫אמרתי הכול.‬
‫ג'ק…‬
‫הלוואי שיכולתי להגיד לך‬ ‫שאני יודעת מה אני מרגישה.‬
‫אבל אני לא יכולה. אני כל כך מבולבלת.‬
‫באמת היית מאוהבת בו.‬
‫זו לא הייתה אשליה.‬
‫אתה רואה?‬
‫אני אדם נורא!‬
‫אל תגידי את זה, ויקטוריה. את לא.‬
‫אני…‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫יש לי שיעור בשמונה.‬
‫אבל בקושי ישנת.‬
‫את הולכת בכל זאת?‬
‫אם לא אלך, סבתא תחשוד.‬
‫אז לכי. אחכה לך כאן.‬
‫כמה שיידרש.‬
‫בוקר טוב, סבתא.‬
‫בוקר טוב, ויקטוריה.‬
‫שמעת מה קרה אמש?‬
‫מסתבר שפרצה שריפה ביער.‬
‫למרבה המזל, הכבאים הוזעקו בזמן.‬
‫אוי, לא.‬
‫אני מקווה שלא הרבה עצים נשרפו.‬
‫את לא נראית כל כך טוב. מה קרה?‬
‫לא ישנתי טוב, זה הכול.‬ ‫-טוב.‬
‫אז איך הולך עם הילד שאת מחבבת?‬
‫אני לא מחבבת אף אחד!‬
‫בסדר, כן, את צודקת.‬
‫היה ילד שמצא חן בעיניי, אבל…‬
‫גיליתי מי הוא באמת ואני כבר לא מחבבת אותו.‬
‫הוא זרק אותך ושבר לך את הלב?‬
‫אני זרקתי אותו!‬
‫שברת לו את הלב?‬
‫מה?‬
‫אין לו לב! הוא לא ילד רגיל, הוא…‬
‫מפלצת?‬
‫דיברת איתו מאז?‬
‫למה את כל כך מתעניינת בחיי האהבה שלי?‬
‫כי לא הייתה לך אהבה עד כה, ויקטוריה,‬
‫ואני סקרנית.‬
‫את כזאת רכלנית, סבתא.‬
‫אני יוצאת, אני לא רוצה לאחר.‬
‫נשמה, קחי אותי לקירטאש.‬
‫נכון, את צריכה כישוף.‬
‫בבקשה, נשמה, קחי אותו מהיכן שתרצי.‬
‫מהחרב שלי, מהאנרגיה שלי.‬
‫אבל קחי אותי אליו.‬
‫ציפיתי לך.‬
‫אני אהרוג אותך, קירטאש.‬
‫"מעבר ללילה וליום…"‬
‫אני רואה שסוף סוף למדת להשתמש בחרב הזאת.‬
‫אל תהיה כל כך יהיר.‬
‫אתה תמות בקרוב.‬
‫התחנה הבאה: סול.‬
‫אז אתה עדיין לא יודע.‬
‫מה אני אמור לדעת?‬
‫אתה עדיין לא יודע‬ ‫למה זה הכרחי להגן על ויקטוריה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫אני מגן עליה כי אני אוהב אותה.‬
‫אתה מסוגל להבין את זה?‬
‫ואתה…‬
‫הולכת אותה שולל, מפלצת מקוללת שכמוך.‬
‫גרמת לה סבל. זו סיבה מספקת כדי להרוג אותך.‬
‫זה הכול?‬
‫אתה חושב שזו הסיבה היחידה לבואך הנה?‬
‫מה אתה רוצה ממנה?‬
‫גם אני רוצה להגן עליה, ג'ק.‬
‫ויקטוריה באמת חשובה לי.‬ ‫הרבה יותר משנדמה לך.‬
‫אל תצחיק אותי.‬
‫לא ייתכן שיהיו לך רגשות כלפיה.‬
‫אתה לא אנושי.‬
‫נכון. אני לא, אבל אתה כן.‬
‫זה העניין?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אל תדבר איתי על אנושיות.‬
‫אל תדבר איתי על רגשות.‬
‫אתה לא יודע כלום.‬
‫אתה מאוהב בוויקטוריה והיא מאוהבת בך.‬
‫אוכל לחוס על חייך רק מהסיבה הזאת.‬
‫למרבה הצער, זה לא מספיק‬ ‫כדי להטות את הכף לטובתך.‬
‫קדימה, תתייצב מולי!‬ ‫למה אתה מתחבא, פחדן שכמוך?‬
‫אני אהרוג אותך או שאמות תוך כדי!‬
‫אבל לא אשאיר את הדברים כפי שהם.‬
‫אז תמות תוך כדי.‬
‫זה יהיה לטובת כולם.‬
‫ג'ק!‬
‫לא!‬
‫אתה מתחיל להתעורר.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫דבר לא יציל אותך כעת.‬
‫אפילו לא ויקטוריה.‬
‫חכה!‬
‫אינך יכול פשוט לעזוב!‬
‫אתה צריך לתת לי תשובה!‬
‫אמור לי מי אני.‬
‫ג'ק!‬
‫כל כך פחדתי.‬
‫חששתי שלא אגיע בזמן.‬
‫לא הצלחתי להרוג אותו.‬
‫אני מצטער, ויקטוריה.‬
‫אכזבתי אותך.‬
‫האם זאת…?‬
‫כן, זאת האיאס.‬
‫שברתי את החרב שלו.‬
‫הוא לקח את החצי השני.‬
‫אבל הוא לא יוכל לתקן אותה, נכון?‬
‫ג'ק.‬
‫שברת את החרב של קירטאש?‬
‫אבל זה…‬
‫בלתי אפשרי.‬
‫זה לא משנה עכשיו.‬
‫מה שחשוב הוא שאני איתך.‬
‫הובסת, קירטאש.‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫זאת הייתה דומיוואט, חרב האש.‬
‫זו לא החרב.‬
‫זה אתה.‬
‫אתה נכנע לרגשותיך וזה הופך אותך לפגיע.‬
‫שנאה.‬
‫כעס.‬
‫חוסר סבלנות.‬
‫אהבה.‬
‫עליך להיות מעל לכל זה.‬
‫מסתבר שלמחתרת יש מישהו‬ ‫שמסוגל להשתמש בדומיוואט ‬
‫ביעילות רבה.‬
‫מיהו? מכשף? גיבור?‬
‫הוא מת מהלך.‬
‫אין לי ספק בכך, ילד.‬
‫אבל הזעם בתוכך לא מוצא חן בעיניי.‬
‫המת לעתיד הזה נושא חרב אגדית,‬
‫אבל אין זה הופך אותו לשווה לך.‬
‫אחרי הכול, הוא רק בן אדם.‬
‫נכון?‬
‫כן, אדוני.‬
‫הוא רק בן אדם.‬
‫אני אדאג לחשל את החרב שלך מחדש.‬
‫בתמורה, אני רוצה את ראשו‬ ‫של הלוחם בעל חרב האש.‬
‫זה יהיה לי לעונג, אדוני.‬
‫עליך לשלוט בשנאה שלך, קירטאש.‬
‫היא גורמת לך לפעול ללא היגיון.‬
‫האם אתה שונא חרקים כשאתה דורך עליהם?‬
‫אני מתנצל, אדוני.‬
‫זה לא יקרה שוב.‬
‫אני אהרוג את הבוגד‬
‫משום שזהו רצונך.‬
‫לא סיימתי.‬
‫מעתה ואילך, עליך לפרוש מהמוזיקה.‬
‫זה בילוי חסר תועלת‬
‫שמסיט את תשומת לבך‬ ‫והופך אותך לאנושי יותר ויותר.‬
‫וזה לא מוצא חן בעיניי.‬
‫אעשה כדבריך, אדוני.‬
‫ודבר אחרון…‬
‫הנערה.‬
‫אל תיפגש איתה שוב.‬
‫היא החלישה אותך, קירטאש.‬
‫היא מעוררת בך רגשות.‬
‫אמרתי לך שאם אינך יכול לכבוש אותה,‬ ‫עליך להרוג אותה,‬
‫אבל שיניתי את דעתי.‬
‫הנערה תומת,‬
‫אך לא מידיך.‬
‫אני אשלח את גרדה להרוג אותה.‬
‫גרדה?‬
‫היא מוכנה לצאת לכדור הארץ?‬
‫תמיד הייתי מוכנה.‬
‫אך מסתבר שאינך מעוניין לקבל את פניי.‬
‫הייתי עסוק.‬
‫אדוני.‬
‫קראת לי.‬
‫את תצאי אל כדור הארץ ותחסלי את המחתרת.‬
‫כך הוא יוכל להתמקד אך ורק‬
‫בחיפוש אחר הדרקון וחד הקרן.‬
‫בלי הסחות דעת.‬
‫האם זה ברור?‬
‫כן, אדוני.‬
‫ברגע שתגיעי לשם,‬
‫תחסלי את נושאת המטה של איישל.‬
‫אני רוצה לראות את גופתה‬ ‫מונחת לרגליי במהרה.‬
‫לא אאכזב אותך, אדוני.‬
‫מה חשבת לעצמך?‬
‫אמרתי לך שאסור לך להילחם בקירטאש לבדך.‬
‫הפעם ניצחתי אותו, אלכסנדר.‬
‫ואתה אמרת שזה בלתי אפשרי.‬
‫טוב, יש לך חרב אגדית עכשיו.‬
‫למה רדפת אחרי קירטאש?‬
‫רציתי לדעת אם…‬
‫אם באמת יש לו רגשות כלפי ויקטוריה.‬
‫ואם הוא שיחק ברגשותיה,‬
‫רציתי שהוא ישלם.‬
‫נכון שזה מוזר?‬
‫הוא מגיב כמו בן אנוש למרות שהוא לא כזה.‬
‫ואני אמור להיות בן אנוש,‬
‫אבל אני יכול לעשות דברים על־אנושיים.‬
‫אני רוצה לדעת מי אני באמת.‬
‫ויקטוריה.‬
‫אני לא אבוא.‬
‫חכה כמה שתרצה.‬
‫ויקטוריה.‬
‫ערב טוב, ויקטוריה.‬
‫ערב טוב.‬
‫תתקרבי ושבי, בבקשה.‬
‫אני מעדיפה להישאר כאן.‬
‫כרצונך.‬
‫אעשה זאת בקצרה.‬
‫באתי להגיד לך שאשראן שלח מישהי להרוג אותך.‬
‫והיא לא תהסס לשים קץ לחייך.‬
‫"היא"?‬
‫שמה גרדה.‬
‫היא פיה מכשפת רבת עוצמה שבגדה בבני עמה,‬
‫והיא נחושה להרוג אותך.‬
‫אני אילחם בה.‬
‫אני לא מפחדת. אני אביס אותה.‬
‫אז אשראן ישלח מישהו אחר להרוג אותך.‬
‫אני אילחם בכולם!‬
‫אני יודע. לא ציפיתי ממך לפחות, ויקטוריה.‬
‫איך ג'ק הצליח לשבור את החרב שלך?‬
‫אתה שׁק, לא?‬
‫הרי אתם כמעט בלתי מנוצחים.‬
‫כן, אני שׁק, אבל זה לא חדש לך.‬
‫מה בדיוק את רוצה לדעת?‬
‫אני רוצה לדעת אם…‬
‫אם באמת יכולים להיות לך רגשות.‬
‫כלפיי.‬
‫את עדיין מפקפקת בכך?‬
‫מי אתה באמת?‬
‫שמי קירטאש, אבל את יכולה לקרוא לי גם…‬
‫כריסטיאן, אם את רוצה.‬
‫את באמת רוצה לדעת יותר עליי?‬
‫זה סיפור ארוך.‬
‫את מוכנה להקשיב?‬
‫נולדתי אנושי לגמרי.‬
‫גרתי עם אימא שלי.‬
‫ליד אליס לית'בן.‬
‫היה לי שם אחר באותה תקופה.‬
‫אבל אני לא זוכר אותו, ואני לא זוכר אותה.‬
‫אבל אני זוכר את חד הקרן‬ ‫שנתן לי את מתנת הכישוף.‬
‫מה יכולתי לעשות ‬ ‫נגד הכישוף רב הכוח של אשראן?‬
‫הייתי הבן שלו. לכן הייתי שייך לו.‬
‫אשראן לקח אותי והשתמש בי‬ ‫כדי לכרות ברית עם השׁקים.‬
‫הם הולידו צאצא משלהם, תינוקת.‬
‫אשראן הציע את בנו.‬
‫הוא איחד את שנינו לישות אחת.‬
‫מה?‬
‫אשראן הטביע את נשמתו של השׁק בגופי.‬
‫שתי נשמות בגוף אחד.‬
‫מיזוג מושלם.‬
‫בן־כלאיים שלם.‬
‫איך ייתכן שאתה בן־כלאיים?‬
‫הוא השתמש באותו כישוף‬ ‫שהפך את אלכסנדר, ידידך,‬
‫למה שהוא עכשיו.‬
‫אבל אתה…‬
‫שונה.‬
‫זה לא ממש עובד על מבוגרים.‬
‫נשמתו של אלכסנדר מרדה בנשמת הזאב.‬
‫לכן שתיהן נלחמות עדיין על השליטה בגופו.‬
‫הוא מה שאנחנו מכנים "בן־כלאיים לא שלם".‬
‫ואני לא רק בן אנוש עם כוחות של שׁק.‬
‫אני שׁק.‬
‫יחד עם זאת, אני בן אנוש.‬
‫אתה לא שונא את אשראן על מה שהוא עשה לך?‬
‫אני חייב לו את קיומי.‬
‫אני בן־כלאיים שנוצר בזכות אשראן וכוחו.‬
‫תאמיני או לא,‬ ‫אני יכול גם לחוש רגשות אנושיים,‬
‫אבל בעיניי, זאת חולשה.‬
‫לכן אבא שלי רוצה לחסל אותך.‬
‫כי הוא כבר יודע איך אני מרגיש כלפייך.‬
‫אבל אם אציע לו את חייו של ג'ק‬ ‫בתמורה לחייך,‬
‫הוא עשוי לשנות את דעתו ולחוס עלייך.‬
‫לא אסכים לקבל את המחילה שלו‬ ‫בתמורה לחייו של ידידי הטוב ביותר.‬
‫אם עליי להילחם כדי להגן עליו, אעשה זאת.‬
‫למה אתה מחייך?‬
‫כי אני יודע שג'ק‬ ‫הוא הרבה יותר מידיד עבורך.‬
‫לכן אתה רוצה להרוג אותו?‬
‫בכלל לא.‬
‫אני לא מבין למה צריך לאהוב רק אדם אחד.‬
‫אם בלבך יש מקום לשניים…‬
‫את לא שייכת לי, ויקטוריה.‬
‫רק הרגשות שלך כלפיי שייכים לי.‬
‫אבל את רשאית שיהיו לך רגשות‬ ‫כלפי אנשים אחרים.‬
‫רגשות הם חופשיים.‬
‫הם לא מצייתים לשום חוקים.‬
‫תישאר איתנו. אל תחזור לאשראן.‬
‫את מבקשת ממני לבגוד בבני עמי.‬
‫באדון והמורה שלי.‬
‫באבי.‬
‫אתה כבר עושה זאת.‬
‫אשראן לא יודע שאתה כאן.‬
‫זה מפני שלמרות הכול, ויקטוריה,‬
‫אינני יכול לבגוד בעצמי.‬
‫מה יקרה לג'ק?‬
‫על ג'ק ועליי נגזר להילחם זה בזה.‬
‫זה בטבע שלנו.‬
‫אבל עכשיו יותר מתמיד,‬
‫אני מודע לכך שהוא עלול להרוג אותי‬ ‫בסופו של דבר.‬
‫זה נורא.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל אני חושש שזו המציאות.‬
‫תסתלקי מהבית שלי.‬
‫אדוני.‬
‫יש לי משהו לספר לך.‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬