A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Szerintem David megölte Robot.
Mi történt Brightonban?
Viszonya volt.
Marianne-nel.
David irodájától egy saroknyira volt a kis kávézója.
Köszönöm.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Maga Marianne?
Igen, hacsak nem az adóhatóságtól jött, mert akkor nem ismerem.
Szeretnék beszélni magával David Fergusonról és Adele-ről.
Úgy tudom, ismerte őket.
Elnézést, maga kicsoda?
Nem vagyok rendőr, csak...
néhány kérdésem lenne, és az arckifejezése alapján jó helyen járok.
Nincs mit mondanom róluk.
Kérem!
Nagyon fontos.
Messziről jöttem, és...
Nem volt köztünk semmi.
Daviddel.
Túl fiatal volt hozzám.
Korán érkezett,
leült az ablak mellé,
megitta a kávéját...
Mindig szomorúnak tűnt.
Na mindegy...
Törzsvendéggé vált, és tudja, beszélgetésbe bonyolódtunk.
Elbűvölő és vicces volt.
Az is tud lenni.
A nő is idejárt.
Akkor még nem tudtam, hogy ő az.
Nem mondott semmit.
Borsmentateát ivott, és odabent nézelődött.
Egy nap megmondtam Davidnek, hogy boldogtalannak tűnik.
Nehéz nem foglalkozni vele.
Igen.
Megkérdezte, tudhatunk-e mindent a másikról úgy,
hogy mégsem ismerjük igazán.
Azt feleltem, biztosan, különben hamarabb elhagytam volna a seggfej férjemet.
És hogy senki sem érezheti nyomorultul magát, csak hogy megfeleljen.
Aztán megjelent a nő.
Ne folyjon bele a házasságomba!
- Nincs közöm a... - Nem kaphatja meg!
David az enyém.
- Figyelj, drágám, félreérted... - Nem.
Maga viszont igen.
Ne beszélgessen vele!
Ne kedveltesse meg magát!
Nincs szüksége a tanácsára.
Tudom, mivel tömi a fejét.
Tudom.
Jobb, ha elmész.
Hagyjon minket békén, ne rontson a helyzeten!
- Kinek képzeled magad? - Tudom, ki maga.
Egy nyomorult, öreg némber, aki a macskájával él.
David eljött, és úgy tett, mintha mi sem történt volna.
Továbbra is azt mesélte, milyen boldogtalan, és...
mivel mérges voltam, úgy voltam vele, miért is ne.
Megmondtam neki, hogyha szenved, hagyja el Adele-t.
Mi történt?
Charlie?
Cicus!
Charlie?
Úristen!
KURVA
Jézusom!
Charlie! A szívbajt hozod rám.
Semmi baj.
Jó estét, Marianne!
Betörtél a házamba, te ribanc? Te...
Ijesztő lehet...
egyedül élni.
Mert ha valaki be akar törni, biztosan megtalálja a módját.
És ha történik valami magával,
ki fogja etetni a macskát?
Azt hiszem, ez a magáé.
Rendőrt kellett volna hívnom,
de Davidnek szóltam helyette,
és lebeszélt a feljelentésről.
Könyörgött, azt mondta, elköltöznek,
nem kell többé találkoznunk. De nem hatott meg,
így azt mondta, a nejének fognak hinni.
De ennél többről volt szó.
David félt.
Amikor elmeséltem neki, nem lepődött meg.
Elborzadt, de nem lepődött meg.
Még meg is könnyebbült,
hogy csak a ruháimat bántotta.
Köszönöm, hogy elmondta.
Tudnom kellett.
Értem.
Ha köze van hozzájuk,
meneküljön, amilyen gyorsan tud!
Valami nem stimmel a nővel.
A trükk az, hogy a burgonyát forrásban lévő vízbe kell dobni,
ezután hallható, ahogy a burgonyák visítoznak!
Tíz perc múlva kivesszük őket, majd megsütjük.
Mondja csak, monsieur séf,
van különleges recept a töltelékhez is?
Egy különleges szósz, oui.
Megtömködöm a madarat, hogy is mondják? Erőteljesen.
És jöhet a különleges szósz...
Mocskos a fantáziád.
Ezután nagyon sokáig sütöm.
- Szeretek várni. Francia vagyok, nem? - Oui.
Segítsek betenni a sütőbe, monsieur?
S'il vous plait. Kedvelem a srácot.
- Mehet? - Jól van.
Et voilà!
Parlez francais? Je t'aime!
Hozok még bort.
- Szabad... - Bocs.
Semmi baj.
Jó illata van, Rob.
A menzakaja borzasztó.
Lehetnék én Fairdale séfje.
Odalent élnék a cselédszobában.
Először aggódtam miattad, Rob.
Hogy milyen...
hatással leszel rá.
Furcsa lett volna, ha nem.
Hiszen a rehabon találkoztunk.
Nem szívesen hallja az ember, hogy a barátnője...
Menyasszonya.
...a menyasszonya találkozott egy másik sráccal, aki vicces,
és jókedvre deríti.
Tényleg nincs miért aggódnod.
Talán ha te lettél volna odabent, máshogy alakulnak a dolgok.
- Ne mondd ezt! - Jól van.
Köszönöm...
hogy visszahoztad nekem.
Nagyon szívesen, monsieur.
Csináljunk egy képet! Idehozod a fényképezőgépet?
Persze.
- Vicces srác. - Mondtam, hogy kedvelni fogod.
Melyik profilom a jobb?
A hátsód.
Rendben.
Mondjátok: „Marjorie löttyedt csöcse”!
Marjorie löttyedt csöcse.
- Hadd nézzem! - Jó lett.
Add ide!
Jól nézel ki.
Elmosogatok.
- Jó. - Reggel megcsináljuk.
Lefekszem.
Jaj...
Ne tartsd fent sokáig!
Terveim vannak vele.
Akkor megyek is.
Én is aggódtam miattad.
Azt hittem, csak a pénze érdekel.
És ez a hely.
Igen, hát...
nem te vagy az első.
Egy magamfajta...
beleszeret Adele-ba.
Gondolom, kívülről kényelmes döntésnek tűnt.
De leszarom a pénzt.
Szeretem őt.
Elhiszem.
Szerintem...
Adele nagyon szerencsés veled.
Irigykedem.
Rám?
Aha.
És Adele-ra.
Mindkettőtökre.
Arra, ami köztetek van.
És mit gondolsz,
mi van köztünk?
Minden.
Nincs másra szükségetek.
Jó éjt!
...hat, hét, nyolc...
Pszichológiai rendelő. Miben segíthetek?
Jó napot! Beszélni szeretnék dr. Fergusonnal. Sürgős.
Egy nevet kérnék!
A nevem...
mondja, hogy Marianne az.
Brightonból.
Kérem, tartsa!
Elnézést!
Louise, bármit mesélt Marianne,
- bármit is gondolsz... - Elég!
Adele őrült.
Klinikai eset.
Pszichopata, szociopata vagy ilyesmi.
Szerintem tudta, hogy viszonyunk van. Egész végig.
Tudta, és ezért barátkozott össze velem.
- Ennek semmi értelme. - De van!
Mert Marianne megfélemlítése nem működött.
Tehát, amikor új riválisa lett,
valami aljasabbal próbálkozott. Összebarátkozott velem.
Ellened fordított.
És szerintem...
bűntudatot keltett bennem azért, amit csinálunk.
- Rossz embernek akartalak látni. - Aha.
Kifogást kerestem, hogy jobban érezzem magam.
Utáltam magam emiatt, és Adele tudta ezt.
Tudta jól.
Louise...
ezt az egészet...
nem érted.
- Bárcsak lenne... - Akkor mondd el!
- Rob meghalt? - Mesélt Robról?
- Tudnom kell, David! - Jó!
Igen, meghalt.
Meghalt.
És te ölted meg?
Hé!
Csak egy napig voltam távol.
Mi a fenét gondoltál?
Nem tudom.
Mióta tartott ez?
Most komolyan...
Heroin?
- Adele! - Nem régóta.
Ez volt az első alkalom.
Rob kérte, hogy próbáljam ki, és...
- tudom, hogy nem kellett volna. - Azt mondtad, leszokott!
- Nem hagytalak volna itt, ha... - Kérlek, ne kiabálj!
Tudom, hogy hülye voltam.
Azt hittem, nem lesz baj.
Tudta, mit csinál, és...
Rosszul éreztem magam...
Nem akartam, hogy visszatérjen a szar, csapnivaló életéhez,
és szerette volna, ha kipróbálom vele.
És én belementem.
Aztán...
Szerinted szándékosan adagolta túl magát?
Talán.
Nem tudtam, mit tegyek.
Miért nem hívtad a rendőrséget?
Bepánikoltam.
Az órád.
Beleesett.
David!
David, kérlek! Várj!
David, kérlek!
David!
El kell mondanunk valakinek.
- Mégis mit? - Amit elmondtál.
És ha nem hisznek nekem?
A tűz, a szüleim és Westlands után mi van, ha őrültnek hisznek?
David, nem mehetek vissza oda.
Nem akarom, hogy bezárjanak.
Távol tőled.
Hiába mondjuk el, nem tér vissza.
Senki sem tudja, hogy itt van.
Adele...
Csak mi.
Csak azt szeretném...
hogy együtt legyünk.
Szeretlek.
David...
Szeretlek.
David...
Kérlek!
Sokáig...
próbálkoztam.
Azt hiszem, talán sikerült volna
együtt élnem ezzel,
ha tudom, hogy Adele-t is kísérti, de...
nem így volt.
A fiú meghalt,
ő pedig egyszerűen továbblépett.
Rájöttem, hogy el kell hagynom.
De azt mondta, akkor megvádolna Rob megölésével.
Mihez kezdjünk?
Te nem fogsz tenni semmit.
Azzal, hogy elküldted a levelet, felszabadítottál.
Megteszem, amit már régen meg kellett volna: elmegyek Skóciába,
- és végre elmondom az igazat. - Ez nem várhat?
- Pár napig. - Nem.
- Odamegyek, mielőtt rájön. - David!
Adele valahogy mindenről tud.
Érthetetlenül.
Őrültségnek fog tűnni, de tudom, hogyan.
Tudom, hogy mindig ott van, figyel, hallgatózik, és te...
- Nem normális, David. - Tudom.
És tudom, hogy túl sokáig tűrtem ezt.
De már nem Adele irányít.
Neked köszönhetően.
És...
Maradj távol Adele-tól!
Louise, ígérd meg!
- Veszélyes. - Megígérem.
Minden rendben lesz.
Szia!
- Szia, kicsim! - Szia, anyu!
Van egy meglepim számodra.
- Ma este apádnál alszol. - Miért?
Közbejött valami.
Randid lesz?
Nem.
Miből gondolod?
Hétéves vagyok, anyu. Tudok ezt-azt.
Apának ott van Lisa,
úgyhogy néha neked is kell valaki.
Ez most nem opció.
Haza kell mennem a cuccaimért?
Már bepakoltam.
- Szervusz, kisfiam! - Szia, apa!
Szia!
Kösz szépen.
Elraktam a pizsamáját és egy váltás ruhát a suliba.
Oké.
Ölelj meg, kicsim!
Istenem, hiányozni fogsz!
Holnap találkozunk, oké?
Jó?
- Szia! - Szia!
Szia, Lisa!
Biztos, hogy minden oké, Lou?
Persze, igen...
Jól vagyok, köszi. Csak...
Egy barátom nehéz időszakon megy keresztül,
és segítek neki.
Jól van.
- Holnap felhívlak, jó? - Jó.
Kösz, Ian!
Szeretjük, ha itt van.
Add át Lisának is, hogy köszi!
Jó.
Szia!
Adele!
Itt vagy?
Most.
Adele!
Engem kerestél, Louise?
Mi a faszt szórakozol, Adele?
Ezt a kérdést nekem kellene feltennem, nem gondolod?
Hiszen dugsz a férjemmel.
Igen.
És te végignézted, igaz? Itt voltál.
Nem tudom, hogy hívod ezt, de itt voltál.
Igen.
Azt hittem, barátok vagyunk.
Érted egyáltalán, mit éreztem?
Magányos voltam.
Aztán találkoztam egy hozzám hasonlóval.
Nem.
Nem, már nem dőlök be ennek, Adele.
Végig figyeltél? Mindenhol?
Nem.
Ez nem így működik.
Csak olyan helyre utazhatsz, amit ismersz.
El kell képzelned a részleteket.
Miért nem szóltál? Véget vethettél volna ennek, de inkább hazudtál.
Azt akartam, hogy utáld.
Azt akartam, hogy engem válassz.
Azt akartam, hogy engem szeress a legjobban.
De nem így történt...
Megsajnáltál.
Bűntudatod volt, majd tovább dugtál a férfivel, akit szeretek.
De hát nem érted?
Hittem neked, nem?
Mindent elhittem.
Szóltam a rendőrségnek Robról és Davidről.
Micsoda?
Én ezt nem kértem.
Igen, hát...
Helyesen próbáltam cselekedni! Nem tudtam, hogy hazudsz!
Nem fognak hinni neked.
- De Davidnek igen. - Tessék?
Skóciába megy, hogy elmondja az igazat.
Nem.
Nem mehet.
- Nem tenne ilyet. - Megtette.
Egyetlen opciód van, Adele.
- El fogják venni tőlem. - Ha fontos neked David,
mondd el az igazat!
Ha tényleg szereted, megmentheted.
Baszd meg!
A kapcsolat megszakadt.
A kapcsolat...
Nem maradhatsz?
Ne kelts bennem bűntudatot!
Folyton eltereled a figyelmem. Bárcsak ne kéne elmennem!
Adj egy csókot!
- Jó újra boldognak látni. - Találkozunk jövő hétvégén.
- Szeretlek. - Szia!
Milyen érzés?
Boldog vagyok.
Minden...
kezd...
szétcsúszni.
Kipróbálod?
Ebbe beleteheted.
Ez gyönyörű.
Ez majd emlékeztet rád.
Ezt hogy érted?
Minderre.
Ez nem tarthat örökké, Adele.
Te is tudod.
Most, hogy együtt vagytok Daviddel. Nem akarjátok, hogy itt legyek.
Ez nem igaz, Rob.
David kedvel téged.
Tényleg.
Amúgy értem, miért szereted őt.
Szinte már tökéletes, nem igaz?
Tökéletesek vagytok együtt...
ezen a helyen.
Tündérmesébe illő életed lesz.
Ez miért rossz dolog?
Nem az.
Olyan, mintha irányítanád az álmod,
egyfolytában.
De a szemed nincs behunyva, és... nem kell elaludnod, vagy...
egy helyben feküdnöd.
A szüleim ebben a házban égtek el.
Erről nem szeretnék álmodni.
Nem a te hibád volt.
Talán, ha valóban itt lettem volna,
felébredtem volna.
De nem így volt.
Messze jártam innen...
figyeltem az embereket,
és azon tűnődtem, milyen lehet az életük.
Hogy milyen lehet a helyükben lenni.
Most már te is képes vagy rá.
Olvastam valamiről.
Ki kellene próbálnunk.
Együtt.
„Tűzzel kezdődött,
tehát csak így érhet véget.
A történelem megismétli önmagát.
Rob testét én dobtam a kútba.
Davidnek nem volt hozzá semmi köze.
Az egyetlen bűne, hogy meg akart védeni.
David megérdemli a szeretetet.
Jó ember.
És túl sokáig tartottam fogságban.
Beismerem, amit tettem.
De nem tudok szembenézni a következményekkel.
Inkább a feledést választom az egyedüllét helyett.
IGAZAD VOLT. HELYRE KELL HOZNOM MINDENT.
TALÁN BOLDOG LESZ, HA ELTŰNÖK.
A BARÁTOD VOLTAM.
EZT NE FELEDD!
Ne!
Gyerünk!
Ne csináld!
- Jó napot, Adele Fergusont hívta... - A picsába!
Még mennyi idő?
- Kábé három perc. - Kösz.
Segélyhívó. Hová kapcsoljam?
Adele!
Nyisd ki!
Adele!
A francba!
Adele!
Engedj be!
Jól van, menni fog!
Gyerünk!
A francba!
Ne!
Adele!
Bassza meg!
Egy ajtóra gondolni.
Csak olyan helyre utazhatsz, amit ismersz.
Egy ajtóra gondolni.
El kell képzelned a részleteket.
- Kettő, három, négy... - Gyere velem!
Mutatni akarok valamit.
...öt, hat, hét...
nyolc...
kilenc...
tíz.
Adele?
Már nem.
Nem tudok mozogni.
A cucc miatt.
Igazi lórúgás, ha nem vagy hozzászokva.
Ehhez a hanghoz még hozzá kell szoknom.
Adele, mi történik velem?
Nem veheted el tőlem Davidet, Louise.
Tényleg azt hitted, hogy hagyni fogom?
Mit csinálsz?
Ne!
Kérlek, Adele!
Kérlek, ne!
Adele!
Fogalmad sincs, miket kellett elviselnem, hogy ezt kiérdemeljem.
Az enyém.
Kérlek!
Ne!
Adam...
BARNSLEY, LOUISE SZÜLETÉSI DÁTUM: 1989,12.12.
Jó napot!
Louise vagyok.
Louise. Louise Barnsley. Igen.
Igen, van egy fiam.
Ő a mindenem.
Adam.
Nem, nem. Elváltam.
Három éve.
Szia!
Jól vagy?
Basszus, Louise, ez kész rémálom!
Igen, nyilvánvalóan az volt.
De már jól vagyok.
- Hogy jutottál be? - Inkább nem beszélnék róla.
Ez már úgysem a te gondod, nem?
Hogy mi történik velem.
- De, ha Adamnek köze van hozzá. - Nincsen.
Mert itt volt.
Elkészült?
Igen.
Igen, persze.
- Bejössz? - Kösz, nem. Várnak valahol.
Adam, megjött anyukád!
Anyu!
Minden rendben?
Minden tökéletes.
Menjünk!
Készen állsz?
Gyere, fiam!
Szia, kisöreg!
- Szia, apa! - Szia, Lou!
HOLBORNI RENDŐRSÉG
Gyere ide!
Szia!
Vége van.
Hihetetlen, hogy vége van.
Szerinted működhet?
Néhány helyen olvastam róla.
Nem derül ki, amíg nem próbáljuk ki.
Totális agyfasz lenne.
Már úgyis volt benned férfi, nem igaz?
Hagyjuk el a testünket, számoljunk ötig, és cseréljünk, oké?
Szeretlek.
Én is szeretlek.
Mindent benned.
- Egy, kettő, három... - Egy, kettő...
- négy, öt... - négy...
Működött.
Furcsán érzem magam.
Ez nem tetszik, Rob.
Cseréljük vissza, Rob!
Nem tetszik.
Rob, ez nem vicces. Mit művelsz?
Rob?
Sajnálom.
Nem kellett volna megmutatnod nekem.
Már nem bírom abbahagyni.
Mit csinálsz?
Ez már nem vicces, Rob.
Ne, Rob! Nem akarom.
Semmi baj.
Ez a gyűrű örökké emlékeztessen arra a szeretetre, amit irántad érzek.
Amúgy értem, miért szereted őt.
Szinte már tökéletes, nem igaz?
Mindenemet neked adom.
Mindent megosztok veled.
Imádom ezt a helyet.
Örökké ellenék itt.
Ígérem, hogy szeretni foglak, hogy hűséges leszek hozzád
életünk végéig.
Életünk végéig.
„Ma mivel töltötte az idejét?”
„Nos, reggel megesküdtem, délután pedig...
nem is tudom.”
Mit csináljunk délután?
Akármit!
A világ a lábaink előtt hever. Kettesben vagyunk.
És itt van Adam.
Igen.
Szeretlek, Louise Ferguson.
És én is szeretlek, David Ferguson.
Nem is tudod, mennyire.
Hová menjünk nászútra?
- Van ötleted, Adam? - Mit szólsz az Orient Expresszhez?
Vagy egy karibi hajóúthoz.
De utálod a hajókat.
Mindig azt mondtad, hogy utálod őket.
Lehet, hogy megváltoztam.
A feliratot fordította: Kajner Kata