EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Vad har du där?
Inget ännu.
De simmar så fort.
Ska mamma visa dig?
Ja?
Maten är klar!
-Hej. -Kom och ta för er.
Jag kommer!
-Vad vill du ha? -Kan jag få korv och bacon?
Här.
Seså.
Ta dem.
Under tungan.
Jag ringer kl. 11,30.
Är du galen? Om de kommer på oss blir vi kvar en månad till.
Vem bryr sig? Vi har det bra här.
Men det är 30 dagar utan att få kyssa David.
Fan också.
Jag känner inte dig där ute.
-Vad menar du? Jag är jag. -Våra liv där ute är som natt och dag.
-Än sen? -Allt kommer att förändras.
För dig är det bra.
-Men inte för mig. -Jag vet att du inte vill åka hem.
-Men det blir bättre. För du är bättre. -Jag har det bättre här, med dig.
Här är vi jämlika.
Samma mat, samma kläder…
…samma regler, allt.
Där ute är jag bara en knarkare med en trasig familj.
Inga vänner, inga talanger.
Jag vill inte tillbaka dit.
Jag har nog aldrig varit så lycklig som här med dig.
Jag kanske ser till att vi åker fast
-så du måste stanna. -Sluta.
Lova mig en sak.
Okej.
Lova att hälsa på mig.
-Snacka inte skit. -Jag menar det.
Försöker du muntra upp mig?
Förlåt, jag är jobbig. Förlåt.
Jag lovar.
Kan jag hjälpa till?
Är dr Ferguson hemma? Det är Anthony…
Hälsa från Anthony. Jag är hans patient.
Vad har hänt där?
Du borde inte vara här.
Är du hans fru?
Det…passar inte just nu.
-Var snäll och gå. -Är han här?
-Jag kan inte prata med dig. -Är allt väl? Har han gjort det där?
Behöver du hjälp?
-Jag kan hjälpa dig. -Tack.
Du är snäll.
-Vad har hänt med ditt öga? -En liten olycka med ett skåp.
Ett skåp?
Sluta. Det ser värre ut än det är. Jag lovar.
Bra, för du ser ut att ha fått stryk med ett slagträ.
Jag tänkte… att vi kunde skippa gymmet idag.
-Varför det? Är du skadad nån annanstans? -Nej.
Jag klantade mig bara.
Oroa dig inte.
Kan vi inte bara… gå till parken istället?
Vi skulle kunna jogga.
Visst.
Tjugofem upp.
Tjugofem ner.
Sen femtio upp.
Aldrig mer.
Tänk att det är så skönt att sova.
Jag visste att du skulle kunna styra dina drömmar.
-Hur visste du det? -För att du lyser, Louise.
Precis som Rob. Jag vet hur folk är.
Jaha…
Vart kom du?
-Vart ledde din dörr? -Jag gick hem till mamma,
till mitt gamla rum och gick och la mig och somnade.
Du kan ta dig vart som helst. I hela världen.
Med vem som helst.
Jag ville verkligen sova.
Det är konstigt att läsa
vad nån annan skriver om ditt förflutna. Gör det inte dig nåt?
Det var länge sen.
Det är bättre än att jag försöker förklara.
Fortsätt.
Du måste.
-Du har nog förändrat mitt liv. -Vad har man vänner till?
En dag kanske du gör detsamma för mig.
God morgon.
Du missar allt det spännande.
Paret Hawkins är just nu på Sharmas kontor med dr Ferguson.
Har nåt hänt Anthony?
Kanske…
Tack för omtanken.
Givetvis tar vi sånt här väldigt allvarligt.
Anthony gillar dr Ferguson. Han skulle inte hitta på det.
Men vad gjorde Anthony hemma hos dr Ferguson?
Vi ska gå till botten med detta.
Min son har problem, men han skulle inte ljuga.
-Inte om nåt sånt här. -Nej, det skulle han inte.
Jag hör av mig.
-Tack snälla. -Tack för att ni tog emot oss.
Kan vi göra nåt, dr Sharma?
Sköt bara dina vanliga uppgifter, Sue. Tack.
Vem kan vi skicka honom till?
Du vet att jag är tvungen att utreda såna här anklagelser.
Utreda?
Problemet är att en patient knackade på hemma hos mig.
Eventuella händelser i mitt privatliv är irrelevanta.
Men David, det här är allvarliga anklagelser.
Vad vill du höra?
Jag har inte slagit Adele.
Ring henne.
Jag har inget att dölja. Jag står bara här.
Hej, älskling.
Hej, Adele.
Det är dr Sharma.
Åh, Dilip. Så pinsamt. Jag såg numret och trodde att det var David.
Adele, det här är lite brydsamt, men…
En av Davids patienter, en ung man som heter Anthony Hawkins,
säger att han såg David slå dig.
Så jag måste fråga, har din man slagit dig?
Förlåt,
jag vet att det inte är lustigt, men David skulle aldrig…
Jag har ett blåmärke, men det är mitt eget fel.
En liten olyckshändelse.
-Det har väl David sagt? -Ja.
Lyssnar du?
Nej.
Nej, jag väntar. Gasräkning.
Jäkla callcenter.
Detta är nog mitt fel.
-Hur då? -Anthony ringde på hos oss.
Jag ville inte att han skulle få problem. Han verkade desperat.
Att han kom hit kunde ge fel intryck.
Men du är inte ansvarig för honom.
-Han kan inte bara dyka upp oanmäld. -Nej. Det förstår jag.
Men det finns inget att oroa sig för utom min klumpighet.
Tack för din tid.
Återigen, förlåt att jag måste fråga.
Hej då.
Nå, vad tycker du?
De är jättefina.
Varför sa du inget? Om Anthony Hawkins?
Jag ville inte att han skulle få problem. Han verkar behöva dig.
Varför sa han att…han såg mig slå dig?
Ja, säg det. Det är du som är psykiater.
-Har du aldrig träffat honom förut? -Nej. Aldrig.
Säg nu vilken du gillar bäst innan jag börjar skrika.
De där.
Vart ska du?
Hej.
Vilken jävla dag. Jag var tvungen att träffa dig.
-Du träffar mig varje dag. -Inte så här. Inte när det bara är vi.
Det finns egentligen inget "vi".
Hur är det?
Slog du din fru?
-Hur vet du om det där? -Inga hemligheter på kontoret.
-Vissa saker får vi hoppas är hemliga. -Gjorde du det?
Tror du verkligen det om mig?
Jag vet inte.
-Du är så förtegen. Vad ska jag tro? -Klart jag inte slog henne.
Hon sa att hon fick en skåpdörr i ansiktet.
Jag vet bara att jag inte har slagit henne.
Jag tror inte på henne, och du tror inte på mig. Fan.
Skulle du ha sagt nåt…
-…om jag inte hade tagit upp det? -Antagligen inte.
Undrar du varför jag är förtegen?
Du är det enda som är bra i mitt liv, jag vill ha dig på avstånd från allt det.
Vad betyder det?
-Vill du att jag ska gå? -Jag vill att du tar itu med dina problem.
För jag bryr mig om dig.
Och det här… Vår relation, den hjälper väl inte?
Älskar du Adele ännu?
-Älskar hon dig? -Hon älskar mig.
För vad det är värt.
Vet du hur hemskt det låter?
Gå hem, David.
Gå hem och red ut ditt liv.
Och försök dra ner på drickandet.
Ett, två, tre, fyra, fem…
Maten är klar.
Du ska inte vara här.
Ja!
Jag älskar verkligen Adele.
Allt med henne.
Jag vill inte åka härifrån. Inte om det betyder att lämna henne.
Hon tror att David ska ta hand om henne.
Nej. Hon fattar inte folk som jag gör.
Adele har alltid varit skyddad.
Men jag vet sanningen.
Vad som hände med Adeles föräldrar.
Var det en slump att David körde förbi just då?
Det var lite för lägligt.
Men jag kommer inte att glömma Adele.
Jag ska ta hand om henne, för David lär inte göra det.
Förlåt för igår, jag borde inte ha lagt allt det på dig.
Louise, vänta.
Jag bryr mig verkligen…om dig.
Jag tänker…
Jag tänker på dig hela tiden. Jag kan inte låta bli.
Jag lever ett separat liv med dig i mitt huvud,
och jag ligger vaken och grubblar på hur jag ska kunna vara med dig.
Utan hemlighetsmakeri.
Jag vet att du inte förstår mig.
Men det finns en sak som jag måste klara av själv.
Jag vet att du inte är skyldig mig nåt. Men…
Jag håller på att bli kär i dig.
David.
-Det där är oschysst. -Det är sant.
Vad ska jag göra, menar du? Jag kan inte bestämma åt dig.
Jag ska reda upp det. Det ska jag.
Hej, Emma.
Hej, mrs Ferguson. Hej.
Jag är på språng, men jag vill beställa ett gästmedlemskap för Louise Barnsley.
-Kan du ordna det och ringa mig hemma sen? -Absolut.
-Ring när som helst efter sex. -Efter sex. Okej.
Hej, Anthony.
Jag får inte träffa dr Ferguson längre, på grund av det jag sa.
Du gjorde en modig sak. Jag är väldigt tacksam.
-Din man skulle inte gilla det här. -Det bryr jag mig inte om.
Och det borde inte du heller göra. Han har svikit dig.
Har du nåt åt mig?
Ja.
Jag vet andra saker…om honom.
Men…du skulle inte gilla det.
Du kan väl berätta?
Det var som fan.
Tjugoåtta, sir.
-Det är jämnt. -Tack så mycket.
Herre min skapare!
Vilket enormt hus!
Det är min gammel-gammel- gammel-gammel-faster tant Adele.
-Jag är döpt efter henne. -Det förstår jag. Hon liknar dig.
Hon älskade sin man djupt,
men han bedrog henne med tjänstefolket, och sen dog han av en hjärtattack,
men hon var ofta ute på heden,
och det sägs att en häxa lärde henne att döda honom med magi.
Adele… Bara den där ramen är värd mer än Ailsas lägenhet.
Det skulle räcka till gräs för resten av livet.
Och det här…
…är matsalen.
Som barn älskade jag att stå här och se personalen klippa gräset.
Älskling, vi måste tala med husan. Glaset är fullt av fingeravtryck.
-Ska vi avskeda henne? -Ja.
Och jag vill ha middag klockan sju. Helstekt fasan.
Det här var deras rum.
De vaknade aldrig.
Kom.
Vi går.
Det luktar illa.
Vilken underbar matta.
Det är en björnfäll.
Du är stenad.
-Finns det björnar i Skottland? -Inte nu längre.
Tack vare din släkt.
Tog du med nåt mer?
Ja.
-Har du försökt lägga av? -Jag vill inte.
Du får inte ha det i huset. Inte när David kommer.
Vänta…
Kommer han hit?
På lördag. När han är ledig från universitetet.
Det sa du inte.
Du har inte monopol på mig.
Kanske inte.
Men jag har en viktig fråga.
Okej.
Hur är det att vara så jävla rik…
…och så jävla söt?
Det är ensamt.
Okej, ja…
Jag skulle gärna byta.
Jag skulle ge min ena pungkula för att bo här.
Hej.
-Är det mr Ferguson? -Ja, det är jag.
Jag ringer från gymmet. Jag vill bekräfta ett gästmedlemskap för Louise Barnsley.
Ursäkta…
…ett gästmedlemskap för vem då?
Louise Barnsley. På begäran av Adele Ferguson.
Hallå?
Mr Ferguson?
Vem var det?
Var är din mobil?
Din mobil.
Vem är det?
Det är jag.
Öppna.
Hej.
Vad…
Vad är det?
Hördu?
Du och Adele.
Hela tiden.
Och du sa inget.
Jag visste inte hur jag skulle säga det. Vi stötte ihop utanför Adams skola.
Hon ville fika. Jag kunde inte säga nej!
Det bara blev så.
Nämnde du inte att vi jobbar ihop? Hade inte det varit lämpligt?
-Är du galen? -Jag är inte galen!
Inte? För det här verkar sinnessjukt.
Dra åt helvete!
Jag ville inte bli vän med henne.
Men hon var så ensam. Jag är hennes enda vän. Varför är det så?
Det med dig var en engångsföreteelse, men sen blev det mer.
Vi kom närmare varann.
Det är en soppa. Jag vet.
Åh, herregud.
-Så många lögner. -Jag ljög inte. Jag sa bara inget.
-Jag trodde du var pålitlig. -Som otrohetsligg?
Som det?
Vad är du orolig för? Att hon ska bli självständig?
Att jag säger åt henne att be dig dra åt skogen?
Vad har hon sagt om mig?
Hon säger bara att hon älskar dig, men jag ser saker.
Du manipulerar henne. Hon är rädd för dig.
-Du föraktar mig, eller hur? -Jag föraktar mig själv just nu.
Jag är allt jag hatar på grund av dig.
Ska jag ha skuldkänslor för att jag är vän med Adele?
Jag har skuldkänslor för dig. För att jag faller för dig.
Jag gör som nån annan gjorde mot mig.
Adele har inte gjort nåt fel.
Tro inte en sekund att du kan förstå mitt äktenskap.
Vad är du rädd för? Att jag vet nåt jag inte borde?
-Vad tror du att du vet, exakt? -Du har hennes pengar.
Du får sparken.
-Vad? -I morgon…
…lämnar du in din uppsägning.
Jag struntar i vilket skäl du ger…
Hitta på nåt. Du är ju bra på det.
Om du tänker berätta om oss, visar jag detta.
Håll dig borta från mig.
Och håll dig borta från Adele.
Vi angår inte dig.
Fattar du?
Som jag sa, jag är hemskt ledsen…
…att jag säger upp mig så oväntat, men…
Det är fråga om en akut familjesituation.
Jag är så ledsen, Louise. Finns det nåt jag kan göra?
Inget.
Om du behöver prata…
…eller nåt,
måste du lova att ringa mig eller dr Ferguson. Eller hur, David?
-Naturligtvis. -Vad som helst.
Och vi kallar bara detta ett uppehåll.
Ja?
Ursäkta?
Vi anställer en vikarie så länge,
så hörs vi om en månad, och ser hur det är.
Okej?
Du är för duktig, kära vän.
Jag släpper inte dig så lätt.
Okej?
Förlåt.
Älskling.
Kan du inte berätta vad som står på?
Jag kommer att sakna dig. Det kommer jag verkligen.
Lycka till, Louise.
Vad har hänt? Kan du inte berätta?
Louise.
Hallå?
Adele?
Adele.
Adele!
Helvete!
Adele.
Hördu!
Adele?
Tack och lov.
Adele?
Adele? Vakna. Kom igen.
Fan. Jävlar.
Louise!
-Du är genomblöt. -Ja. Ja, det är jag.
Du öppnade inte. Jag såg dig genom fönstret och…
Du behöver en handduk.
Stanna där.
Gud. Jag trodde att du var död.
Varför är du här?
Tänk inte på det nu.
Jag hämtar kaffe till dig.
Ja?
Håll i mig, kom nu.
Otroligt att David sparkade dig.
Jag är ledsen.
Du borde ha sagt att jag tvingade dig att hålla tyst.
Jag lovade ju.
Du bevarade vår hemlighet.
-Jag ska prata med honom. Förklara. -Jag går ändå inte tillbaka nu.
Du tror att David är ett helgon, men… det finns saker du borde veta.
David hade andra skäl att sparka mig.
Vi har varit…
Förlåt?
Vad har du tagit?
Var är de, Adele?
Där?
Har David skrivit ut dem?
Ja.
Mot min ångest.
Det här är starka antipsykotika och lugnande.
-Hur länge har han fått dig att ta de här? -Ett tag.
Jag tar dem inte alltid.
Ibland övervakar han att jag tar dem.
Som i morse.
Det har inte alltid varit så här.
När började det?
Efter Brighton.
Vad hände i Brighton?
Han hade en affär.
Marianne.
Hon hade det lilla kaféet runt hörnet från hans mottagning.
Cosiez Café kallade hon det.
Mysigt.
De hade det mysigt.
-När var det? -Precis innan vi flyttade hit.
Det här huset skulle bli vår nystart.
Så gick det med det.
Varför lämnar du honom inte?
Så enkelt är det inte.
Även om jag ville…
På grund av mina problem, mitt förflutna… Han har en akt över mig.
Han kan framställa mig som sinnessjuk.
Det är hans försäkring.
Han är ju psykiater.
-Jag är bara den galna frun. -Jag vet att det inte är så.
Jag får inte dra in dig mer. Det är inte rätt.
-Han får inte veta att du har varit här. -Det behöver inte vara så här.
Jag kanske är galen.
Jag vill bara att David ska älska mig igen. Som han gjorde förut.
Eller kanske…
…du måste inse…
…att David kanske inte är den du tror.
Jag var alltid rädd för det här som barn.
Jag fick inte gå i närheten
och jag drömde att det fanns ett monster där nere.
Man ser inte ens botten.
Man känner kylan där nere.
Läskigt.
På Westlands drömde jag om att fylla brunnen med med mina tårar.
-Fick det dig att må bättre? -Lite.
Men på morgonen är verkligheten tillbaka.
Jag vill göra det bättre.
Det gör du.
När du är här.
Det betyder jättemycket.
Jag älskar det här stället. Jag skulle stanna för evigt om jag kunde.
Jag kanske kan hålla monstren borta.
Kom in, David.
Var inte dum.
Visste du verkligen inte vem Louise var? När du träffade henne?
Hur skulle jag veta det? Vi bor i samma område.
Såna saker händer.
En till sak.
-Vad? -En till sak som händer.
Det har hänt för många saker.
Det är normalt.
Saker händer, man genomlever dem och går vidare.
Man måste gå vidare.
Om man grubblar för mycket på det förflutna, blir man galen.
-Det betydde inget för dig. -Det är inte sant.
Det var då jag verkligen insåg hur mycket du älskade mig.
Det är inget olyckligt minne.
Ingen vet nåt.
-Ingen skulle nånsin ha fått veta nåt. -Det kanske de borde ha gjort.
-Se på oss. -För att du inte släpper det.
Du låter det förstöra för oss.
Det hjälper inte.
Lita på mig.
Jag ska göra mintte. Det hjälper dig att sova.
Jag ska ordna upp allting. Du ska få se.
Undertexter: Anna Norman