EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Hvor er det lækkert.
Du må se en side af David, jeg aldrig gør.
Lad høre... Hvad slags chef er han?
Der er kun gået en uge, så jeg kender ham ikke.
Men han er ... rar...
...professionel, og patienterne er glade for ham.
Det glæder mig at høre.
Hvad laver du selv?
Jeg har aldrig arbejdet... Bortset fra fem minutter i en blomsterbutik.
Vi har penge, så…
Jeg troede, vi ville få børn, men det er ikke sket... I hvert fald ikke endnu.
-Har I venner i London? -Ikke rigtigt.
Jeg mødte alle partnerne og deres fruer, og de er flinke nok.
Men de er alle en del ældre end mig og temmelig storsnudede.
-Du godeste... Du må jo kende dem. -De er temmelig storsnudede.
Men nu har jeg mødt dig! Jeg ved, du har en søn og et job...
-Og velsagtens en mand? -Nej, fraskilt.
Tre år. Der er bare mig og Adam.
-Han er næsten otte. -Og ingen ny mand i horisonten?
Undskyld. Det kommer ikke mig ved.
Hvad skete der?
Jeg... Jeg slog mig på balkonen forleden.
Jeg går i søvne.
Går du ofte i søvne?
Tit nok... Jeg lider af søvnterror.
Det er møgirriterende.
Hvad drømmer du om?
Skræmmende ting.
Du tror, jeg er tosset.
Jeg tænkte faktisk over, hvor rart det er at tale med nogen på den her måde.
Du er ærlig.
Det ved jeg nu ikke.
Undskyld... Hej.
-Er alt i orden? -Ja, jeg har det fint.
-Hvor er du? -Jeg leder efter malingprøver.
Jeg får lige en kop kaffe.
-Er du sammen med nogen? -Nej, det er bare mig.
Der er ret travlt.
Fint.
-Jeg ringer klokken 14.30. Er du hjemme? -Ja.
-Til den tid er jeg hjemme. -Okay.
-Så tales vi ved. -Okay... Farvel.
Jeg elsker dig.
David.
Hvor længe har du haft den telefon? Den er ret gammeldags.
Den gør det, den skal.
Hør, skal vi ikke udveksle numre?
Jo...
Godt.
Jeg er altså nødt til at gå nu.
Det var godt at møde dig. Jeg prøver at undgå at vælte dig omkuld næste gang.
Louise...
Det lyder fjollet, men jeg vil helst ikke have, du nævner det her for David.
Det er nok lettest, hvis du slet ikke nævner, at vi mødtes.
Hvorfor?
Han er ikke så god til at blande privatliv og arbejdsliv.
Og vi piger har brug for at have noget for os selv, ikke?
Jeg siger ikke noget.
-Vi ses, Adele. -Ja... Det håber jeg virkelig.
HER ER MIT NUMMER.
Fuck.
David er i telefonen!
Adele!
David er i telefonen!
Kom så ned fra det forbandede træ, inden du får os alle sammen fyret.
Det er skidt for forsikringen, hvis klienterne dør en frygtelig død.
Robert!
Din lille lort!
Rob, hjælp mig ned.
Tak, Marj.
Hun er forelsket i ham... Uden tvivl.
Sådan en pismyre som dig har ikke en chance.
Det ville du vide alt om, ikke, Marjorie?
Hvornår gad nogen sidst betjene din sure gamle fjams?
-Kan du så komme tilbage! -Og i øvrigt foretrækker jeg pik.
Store, fede, dunkende pikke!
Robert!
Nej....
-Nej, det er Marjorie. -Jeg var bange for, du ville stikke af.
Hvor skulle jeg løbe hen?
Du lyder bedre. Jeg har ikke hørt dig grine længe.
Sådan har jeg det også.
Jeg her fundet en ven. Han hedder Rob.
Han er rigtig sjov. Vi ler sammen af alle de andre.
Han hjælper mig ... tror jeg nok. Vi hjælper hinanden.
Skal jeg bekymre mig om ham Rob?
Nej... Jeg elsker dig.
Du må møde ham en dag. Du vil kunne lide ham.
Hallo?
Det er mig.
Du ringede ikke på mobilen.
Du tjekker, om jeg er hjemme?
Det lovede du jo.
Gud forbyde, at jeg var spontan.
Det er jo ikke derfor, vel?
Det var min spøg, David. Blot en spøg.
Jeg kommer sent hjem.
Jeg har møde med nogle velgørenhedsorganisationer.
-Spekulerer du over, hvad de tænker? -Hvem?
Junkierne i de ejendomme, når du dukker op.
-Hvad mener du? -Tror du virkelig, de vil stoppe?
Måske kan de lide at blive høje.
Jamen så har jeg jo spildt min tid i alle de år, ikke?
-Vi ses i aften. -Jeg er her.
Jeg elsker dig.
"Niv mig selv, og sig: 'Jeg er vågen' en gang i timen.
Se på mine hænder. Tæl mine fingre.
Se et ur et sted.
-Se væk"... -"Se væk...
Se tilbage.
Vær rolig og fokuseret.
Tænk på en dør."
Hvad er der med det ur?
Det er Davids. Jeg gav ham det, men han går ikke med den lige nu,
så han bad mig gå med det, til jeg kommer ud.
-Det ser dyrt ud. -Det var det.
Husk, jeg er stinkende rig.
Er David ikke for gammel til dig?
Nej.
Han går jo på universitetet, mens du er her.
Jeg vil nødig se dig blive såret.
Det er ikke alle, der forråder dig, Rob. Man kan stole på folk.
Det skal du.
Hvad er ellers formålet?
Du elsker ham virkelig.
Ja...
Og omvendt.
Hvordan er det?
Hvilken?
Hvilken som helst.
Adele?
-Er du her? -Jeg er heroppe!
Kom og se.
Hvad synes du?
Hvorfor gjorde du det?
-Kom nu. -Jeg kommer.
Hold op med at hive.
Godt, hav en god dag. Vi ses senere.
-Ja. -Giv mig et kys.
Farvel.
HVIS DU IKKE ARBEJDE I MORGEN, VIL DU SÅ TRÆNE?
JEG KAN SKAFFE EN DAGSBILLET. OG DET ER ALTSÅ ADELE.
-Hej, Sue. -Hej.
Nogen fik vist det forkerte ben ud af sengen i morges.
Han mødte ind før mig. Og han sagde ikke engang godmorgen.
Den knotne surmule.
Men de siger jo, at skotter er sådan.
-Nærige, ikke? -Og ulykkelige.
-Alle kan have en dårlig dag. -Derfor behøver vi ikke dele dem.
-Vil du have te? -Gerne.
Hvad er der?
-Det er journalen til klokken 10.30. -Bare læg den på bordet.
Lad det være.
-Og gider du banke på næste gang? -Det gjorde jeg faktisk.
Næste gang venter jeg på "kom ind".
Hvad sagde jeg? Skotter er forfærdelig opfarende.
Det tyder det på.
JA, MEN I DÅRLIG FORM, SÅ LE IKKE.
-Dr. Ferguson er klar om et øjeblik. -Mange tak.
Jeg vil ikke det her.
-Jeg er altså ikke en skide narkoman? -Anthony...
Måske vil hun faktisk lytte.
Vil du lytte?
-Jeg... -Man skulle tro, jeg var usynlig.
-Kan du overhovedet se mig? -Du bliver nødt til at dæmpe dig.
-Ja, eller hvad? -Undskyld, Louise. Tak.
Hej, Anthony. Jeg er dr. Ferguson.
-Dine forældre kan vente herude. -Jeg gør det ikke.
Det er kun en time.
Det skader da ikke.
Og det holder dig ude af fængslet.
-Sid ned. -Er der noget, I vil have?
En kop te måske?
Det lyder dejligt. Begge med mælk uden sukker.
-Vi ses senere på ugen. -Okay.
Det er en proces, Anthony. Vi har taget det første skridt.
-Vi er færdige for i dag. -Tak, dr. Ferguson.
-Okay, skat? -Ja.
-Ja, det var okay. -Kom så.
Louise.
Jeg har booked Anthony Hawkins igen til på fredag. Samme tid, 15.45.
Skal jeg opkræve for den ekstra halve time?
Nej, for det var min skyld.
-Jeg ville ikke stoppe hans talestrøm. -Jeg ved, hvad dr. Sharma vil sige om det.
Jeg siger ikke noget, hvis du ikke gør.
Mor!
Den kommer!
Hvad drømmer du om?
David?
-Hav en god sidste dag. -Okay, hej.
Farvel! Jeg elsker dig.
-Hej. -Godmorgen.
Godmorgen.
Flot lejlighed.
Det ved jeg nu ikke.
Du skulle have set den før. Som en bombetomt.
Det føles som et hjem. Lykkeligt.
-Jeg ... tager lige mine ting. -Det haster ikke.
Vil du have noget?
Nej tak.
-Te? Kaffe? -Nej tak.
Bare tag selv, hvis der er noget.
ADAMS VÆRELSE
-Jeg glæder mig til det her. -Du får dig en god griner.
-Stol på mig. -Jeg lover ikke at gøre det.
Jeg tror, jeg tisser i bukserne.
Bare et par sekunder endnu!
Du kan godt!
For fanden da... Åh gud.
Hvor bliver jeg øm i morgen.
Jeg kan stadig ikke få vejret.
-Du sagde, du ikke ville grine. -Jeg mente det, men det var umuligt.
Sådan er jeg... Klassens klovn.
Som alt mulig andet handler det om træning.
-Du er i topform på ingen tid. -Som om, jeg vil gøre det her igen.
Jeg vil gerne have en træningspartner. Du kan tage med, når du ikke arbejder.
Kom, så viser jeg dig vægtmaskinerne.
Det her kan jeg til gengæld lave hele dagen.
Jeg siger dig, at det her er det tætteste, jeg kommer på ferie i år.
Du har da en måned for dig selv.
Det ved jeg, men det bliver underligt, at Adam er væk.
Jeg ved det.
Jeg føler mig allerede fortabt, og han rejser først i morgen.
-Pis! -Hvad er der galt?
Jeg glemte at bede om fri, så vi kunne være sammen.
Meld dig syg.
Bør du give den slags råd til din mands personale?
Du er min ven. Og det er jo kun en enkelt dag.
Det betyder intet for dem, og det betyder meget for dig.
Måske gør jeg det.
Hvor længe har I været gift?
Ti år... Siden jeg var 18 år gammel.
Du var hurtig ved havelågen.
Hans forældre drev en gård på vores jord.
Jord som med en herregård?
Jeg sagde jo, vi har penge.
Han reddede mit liv.
David.
-Bogstaveligt eller metaforisk? -Bogstaveligt.
-Den nat, mine forældre døde. -Hvad?
Undskyld.
Der var ildebrand i huset. Jeg var 17.
David brød ind og fik mig ud derfra.
Han blev alvorlig forbrændt. Jeg var heldig.
Huset var stort, og jeg sov i en anden fløj end mine forældre.
Branden startede nær dem, og ... de havde aldrig en chance.
Hvad lavede David der midt om natten?
Han sneg sig ind for at se mig.
Jeg er okay. Tænk ikke på mig. Jeg er sejere, end jeg ser ud.
Lad os spise en salat i caféen.
-Har du tid? -Jeg har tid til pizza.
Eller en sandwich. Det er vist et fedt.
Det er jo bare salat mellem to skiver brød.
Og ser man sådan på det, og det gør jeg tit,
så er pizza bare salat oven på noget brød.
Og spolere alt det gode arbejde, vi lige har gjort?
Siger hende, der spiser kage, som om det er ved at gå af mode?
Knaldet... God pointe.
-Er du okay? -Ja.
Tiden løb fra mig.
Lad os spise frokost hjemme hos mig. Jeg laver noget. Vi kan sidde i haven.
-Jeg vil ikke... -Jeg kører dig hjem bagefter, ikke?
Kom indenfor.
Okay.
Hvor er her dog fantastisk.
Tak.
Hvad er der galt?
Jeg ved, det lyder dumt, men det er David.
Han bliver bekymret, hvis jeg ikke svarer, når han ringer.
Hvordan ved du, hvornår han ringer?
-Fordi han ringer på samme tid hver dag. -Hvorfor ringer han ikke på din mobil?
Ringer han til fastnet-telefonen for at sikre sig, at du er her?
Det er ikke, som det lyder.
Det tager kun et øjeblik.
Hej, skat.
Jeg var nede og træne.
Det var godt, tak.
Nej, nej...
Vi ses i aften. Jeg elsker dig.
Godt, lad os så spise.
Jeg har noget til dig. Det er mod din søvnterror.
Du nævnte det i caféen forleden. Har du søgt hjælp mod det.
Ja, da jeg var barn, men de sagde, jeg ville vokse fra det.
Jeg endte med at vænne mig til det. Men det gjorde mine kærester ikke.
Og når de prøvede at vække mig, slog jeg dem og brast i gråd.
Noget af en passionsdræber... Ja.
Så sagde lægen, at det ikke kunne være søvnterror,
fordi jeg huskede det, så jeg lod det ligge.
Det gør man, ikke?
Han tog fejl.
-Hvad? -I at huske søvnterror.
Det er sjældent, men det sker.
Jeg havde det også ... og jeg huskede det også.
Du og jeg er specielle ... Louise.
Du skal lære at styre dine drømme.
Seriøst?
Da jeg var yngre, led jeg voldsomt af søvnterror.
Alt, hvad du skal bruge for at stoppe dem, er indeni.
Ligesom træning.
Hvis man gør en indsats, kan man selv vælge, hvad man drømmer.
Men metoden virker kun, hvis man er fordomsfri om...
...at der er mere mellem himmel og jord, end vi ser.
Kan du være det?
-Nu tror du, jeg er en new age-galning. -Nej... Det gør jeg ikke.
I årene efter min mor døde,
var jeg dum, men du ved...
Jeg gik til clairvoyant.
En af mine venner svor til hende,
så en dag kunne jeg ikke bevæge mig af bare savn over min mor.
Så jeg tog derhen, og det var en lille kvinde i et hus i Stockwell.
Ingen krystalkugler eller teblade...
Og hun vidste en masse ting.
Jeg fortalte hende kun mit fornavn, intet andet.
Men der var detaljer og ting, hun sagde,
som ikke kunne have været om andre.
Ting, som kun jeg og mor vidste.
Hun sagde, hun havde det godt... Og at hun ikke havde flere smerter.
Og jeg vidste, at den kvinde kendte min mor på en eller anden måde.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg lige fortalte dig det.
Den hjælper dig. Det lover jeg.
Tak.
Pak det og pak det... Kikkert.
Snorkel.
-Jeg skal til Frankrig. -Hej...
Hej, mor.
Jeg har en ny tandbørste og nye badebukser.
De er seje, mor.
-Kan du lide dem? -Jeg elsker dem.
-Sådan. -Godt pakket.
Det er far!
-Der er han. -Far!
-Er du klar? -Må jeg få den med?
Tag én ting til flyet, for de har alt muligt i strandhuset. Vi skal hente Lisa.
-I får det rigtig sjovt. -Han klarer det fint, Lou.
-Kom så. -Giv din mor et knus.
-Jeg vil sådan savne dig. -Jeg vil også savne dig, mor.
-Okay... -Farvel, mor.
-Løb så. -Jeg skal på stranden og svømme!
Vi ses.
"Niv mig selv, og sig: 'Jeg er vågen' en gang i timen.
Se på mine hænder. Tæl mine fingre.
Se et ur et sted.
Se væk, se tilbage.
Vær rolig og fokuseret.
Tænk på en dør."
Hvem er du, Robert?
"To dage med at tælle mine fingre og se på ure og nive mig til blods"...
..."og intet, men jeg har ikke meget tålmodighed.
Det har jeg aldrig haft. Især ikke herinde.
Og drømmene bliver bare værre... Hver gang jeg lukker øjnene…
Det her sted hjælper ikke.
Alle er kedelige... Alle er forudsigelige. Alle tænker kun på sig selv.
Inklusive mig.
Men ikke Adele. Adele er virkelig smuk.
Både indvendig og udvendig. Hun kæmper med sit eget pis, men hun vil bare hjælpe mig.
Hun vil fikse mine drømme.
Så selv om det føles dumt, bliver jeg ved med det. For Adeles skyld.
Alvorlig talt ville jeg gøre alt, hvad hun bad mig om.
Nu, hvor jeg har sagt det, kan hun jo aldrig se denne bog.
Men vi er ven...
Pis.
Åh... Er det dig.
Det har jeg også sagt til dig.
Da jeg så dig på mit kontor den første gang?
Ja, ja.
Du meldte dig syg,
og jeg kom bare forbi, så jeg ville se til dig.
Men du ser ud til at have det fint.
Jeg havde hovedpine.
Den var forfærdelig i morges, men jeg har det bedre nu.
Godt, det er godt.
Det er faktisk løgn. Det var min søns sidste dag, før han tog til Frankrig,
og jeg ville tilbringe den med ham. Jeg ville have spurgt...
Men jeg opførte mig som en nar.
Ja, lidt.
Vil du indenfor?
Undskyld, jeg løj.
Jeg forventer ingen sygedagpenge.
-Og jeg ville elske ikke at blive fyret. -Det skal du ikke tænke over.
Vil du have et glas? Det er pinot grigio.
Pinot grigio lyder godt.
-Jeg kan lide din lejlighed. -Tak.
-Værsgo. -Tak.
Sid ned.
Kom du virkelig bare forbi?
Nej... Nej.
Jeg troede, det var min skyld, du ikke kom på arbejde. Fordi jeg var en nar.
De sagde, du aldrig er syg, og jeg...
Jeg ville ikke have, der var...
-Jeg ville ikke have, at vi... -Du er og bliver velformuleret.
Ja.
Jeg ville ikke hjem.
Jeg gik rundt, og pludselig var jeg her.
Jeg tænkte på, om det var skæbnen, at vi mødtes i den bar.
-Jeg tror, det var simpelt uheld. -Er det sådan, du ser på det?
Alt andet lige kan man vel ikke sige, det ikke endte særlig godt for mig.
Jeg mødte endelig en mand, jeg faktisk tror, jeg kunne holde af,
og så er han gift.
Du kunne lide mig?
Mænd og deres forbandede ego.
Jeg kyssede dig. Det har jeg ikke gjort i evigheder.
Vi grinede meget, ikke?
Folk skal kunne få hinanden til at grine. Det er utrolig vigtigt.
Uanset hvad der ellers sker.
Hvor længe har du og din kone været sammen?
Lang tid ... en evighed.
-Hun er meget smuk. -Ja, det er hun.
Vi har ikke grinet i...
I lang tid.
Jeg tænker altid på dig.
Det er ikke fair.
Det ved jeg.
Gå nu hjem.
Louise…
Farvel.
Skyllede du mig af?
Undskyld. Det var grimt sagt.
-Vi var vist to om det. -Du har intet at beklage.
Jeg må hellere gå.
-Hvad tænkte vi dog på? -Vi tænkte vel ikke.
Bare rolig. Jeg tager ikke det her med på arbejde.
Tak.
-Tingene skal holdes ude af kontoret. -Ja, helt sikkert.
Ting som bolleri og den slags.
Løb så, David. Det er i orden.
Godnat, Louise.
Farvel.
Tekster af: Martin Rendtorff