PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Tak jo.
Co to děláš?
Co to máš se zadkem?
Nic.
Nebo asi spíš všechno,
ale neříkali jsme, že budeš klepat, Adame?
Bylo otevřeno.
Na tom něco je.
- Někdo ťukal, ale neotevřel jsem… - …protože to máš zakázané. Šikulka.
- Ahoj. - Máš se?
Jo, dobrý. Díky.
Samozřejmě nestíhám,
- ale jinak… - Jak se máš, Adame?
- Dobře. - Mohla bys…
- Jo. - Díky.
Ne.
- Já myslela, že jdeš jenom na drink? - Jo. Proč?
Nic. Vypadáš skvěle.
Co? Je to moc?
Ne, akorát to není úplně každodenní model…
Vůbec.
Přijde na to, s kým jdeš.
Kámoška, sklenka vína, drby.
Skoro nikam nechodím, je to přehnaný?
Lou, vypadáš skvěle.
Jsi krásná, mami.
Jako princezna.
Tak jo, beru si mobil, kdyby něco.
Asi stejně přijdu brzy, ale…
Běž a užij si to, my to zvládneme.
- Bav se. - Ahoj.
Ještě jednu, prosím.
PROMIŇ, LOU, NĚCO MI DO TOHO VLEZLO.
NEDORAZÍM. NEVADÍ?
V POHODĚ
SNAD JE VŠE OK
DEJ VĚDĚT, KDYBYS NĚCO POTŘEBOVALA
Sakra.
Promiňte, moc se omlouvám. Nekoukala jsem na cestu.
Koupím vám nové pití.
To neřešte.
Prosím vás.
Podívejte, fakt nemusíte.
Ale ano. Zvlášť když jste nereagoval jako blb.
Co si dáte?
Pil jsem Macallan.
A sklenku vody k tomu.
- Všechno? - Jo.
Promiňte.
Jasně.
Dvanáct liber.
- Prosím. - Díky.
Ještě jednou pardon.
- No, bylo milé… - Chodíte sem často?
To jsem řekl?
- Jo. - No jo.
Fakt že jo.
Nedávno jsem se sem přistěhoval
a napadlo mě zajít na drink.
Vlastně dost hloupost.
Jako bych byl ve filmu, kde lidi vejdou do baru
a navážou konverzaci s někým cizím.
Ale někdo to umí, ne?
Dejte jim pět minut a baví celou společnost.
Třeba vy?
- Ani omylem. - Já taky ne.
A jakou výmluvu máte vy?
Že jste tu sama.
Kámoška Sophie mě vyšplouchla.
Takže jste mi vyrazila pití z ruky, abyste měla s kým se bavit.
Byla jsem vlastně na odchodu.
- Na tom něco bude. - Nebo jste viděl, že jdu…
a zpunktoval to.
Dostala jste mě.
Ale v tom případě mi dlužíte 12 liber.
Ty jo, Macallan?
To neznám.
Skotská.
Jako vy.
Hezký přízvuk.
No nic, měla bych jít.
Jednu na cestu?
Chcete mě opít?
Klidně si dejte vodu.
Nebo chipsy.
Jen se snažím, abyste zůstala.
Proč?
Je mi s vámi příjemně.
Nepůjdu s vámi domů.
Jste přímá.
Nechci vysílat chybné signály.
Fajn, mise splněna.
Takže…
co ten drink?
Fajn.
Takže…
Díky za večer.
Já taky.
Jo.
Teď se domů nevrátíme jako párek lůzrů.
Já jdu tudy.
Já nemůžu.
Moc se omlouvám.
Promiň.
Pardon.
Dobré ráno.
Právě jsi ho minula.
- Koho? - Svého nového šéfa.
- Jaký je? - Mladý.
Až moc mladý, ale to bude mým věkem.
Ale vypadal vcelku mile.
A kouká se na něj líp než na starého Plummera.
Moc se nezdržel.
- Jsou u doktora Sharmy. - Oni?
Je tu s manželkou. Fešanda.
Sharma, Jones a Drumgoole, jak vám mohu pomoci?
Překvapilo by vás, jak je dnes těžké najít dobrého psychiatra.
Jdou na dračku.
Moderní život je pro byznys dobrý.
V tom máme všichni štěstí.
Rozhodně.
Máme radost, že David rozšíří naše řady.
Už jsem ho nemohla udržet.
Od vaší nabídky se nemůže dočkat, až nastoupí.
Je to tak. O vaší klinice jsem hodně slyšel.
Kde má ordinaci David?
Sakra.
- Ať vidím, kde se ta kouzla dějí. - Jistě.
- Provedu vás. - Sakra.
Louise by měla brzy dorazit.
Rád ji poznám.
Je skvělá.
Sakra.
- Jak dlouho jsi tam byla zamčená? - Dvacet minut.
Sharma mu udělal kompletní prohlídku.
Chtěla bych vidět tvůj výraz.
Jo, no…
Já nechci vidět jeho výraz, až mě zítra uvidí.
Vím, že jsi s chlapy vyšla ze cviku,
ale fakt tě nenapadlo, že je ten podlej bídák ženatej?
Ne.
Vypadal spíš tak smutně.
Vlastně mi nelhal, Sophie.
Ale neřekl ti své jméno.
Já jemu taky ne.
I to na tom bylo takový…
Nevím.
Vzrušující.
Asi.
Jaká byla ona?
Manželka?
Krásná.
O nikom nikdy nezjistíš všechno.
To by ses musela zbláznit.
Všechno bude dobrý, Lou.
A zítřkem se netrap.
Ať se ten hajzl zapotí.
Mami.
Adame?
- Adame? - Mami!
Adame!
Pomoc!
Do prdele!
Na.
Děkuju.
Jsi nervózní?
Proč?
Tvůj první den.
Není to můj první „první den“, Adele.
Pěkná ordinace.
Bude ti slušet.
A působí mile.
Dr. Sharma a ostatní.
Ano.
Snad je nezklamu.
Nezklameš.
Jsi výborný psychiatr.
Mají štěstí, že tě mají.
Jako já.
Musím jít.
Tak jo.
A na ex.
Zavolám…
v 11:30.
Budu tady.
Davide?
Hezký den.
Miluju tě.
Já vím.
- Mami, přijdeme pozdě. - Kdo za to může?
Možná kdybys ráno neztratil boty.
Možná kdyby sis obula jiný.
Proč vůbec někdo nosí vysoké podpatky?
Tu otázku si taky kladu. Vidíš?
Jdeme včas.
Rád si před školou hraju.
Tak můžeš zítra.
Tak jo.
Pusu.
Pořádnou, prosím!
Užij si den.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Tak jo.
Pěkný.
Moc pěkný.
Dobré ráno.
Promiň, že jdu pozdě.
Adam se ráno nemohl vypravit.
Dneska ti to moc sluší.
Je tam doktor Ferguson?
Chceš udělat dobrý první dojem?
Přišel už přede mnou.
Ale všichni mají do 9:30 poradu, takže máme klid.
Dobře.
Snad nejsi moc nóbl a neošklíbneš se nad tímhle.
To nikdy. Díky.
Sendvič se slaninou. Co může být lepšího?
Nic.
V mém věku už ne, co mého Jacka ochromila artritida.
Tři plátky uzeniny jsou pro mě vrcholem týdne.
Sakra.
Nehýbej se.
- To pustí. Neboj. - Sakra.
- Klid. - Počkej.
To zvládnu.
- Prosím… Sue, ne. - Už to bude.
Sue!
Do hajzlu!
Dobrý den.
Bože…
- To jsi ty. - Jo, já.
Nic se mezi námi nestalo a oba jsme byli opilí.
A nemám v úmyslu o tom nikomu říkat.
Když se oba budeme snažit dělat,
že se to nikdy nestalo, můžeme spolu vycházet.
A nikdo se to nedozví.
Dobře?
Co tady děláš?
Jo tak.
Já jsem tvoje sekretářka.
Tři dny v týdnu.
Vážně?
Slušná náhoda…
Viděla jsem tě včera, když jsi přišel, a schovala jsem se.
Ty ses schovala?
Na záchodě…
Upřímně, asi bych udělal totéž.
Nevím, jestli by to splnilo účel, kdybychom se oba schovávali na dámách.
Jsi vtipná.
To si pamatuju.
Jo… Kečup.
Sendvič se slaninou.
Když pomineme kečup, jsem docela dobrá.
Myslím v práci.
Přijdu ti jako hajzl.
- Ne… - Já si tak přijdu.
- Ne. - Já normálně ne…
Prostě…
neměl jsem to dělat.
Nemám pro to vysvětlení a cítím se hrozně.
Co zajít k psychiatrovi?
Opili jsme se.
Nic víc. A vlastně jsi nic neudělal.
A mám tuhle práci ráda. Zapomeňme na to.
Začneme od nuly?
Dobře.
Mimochodem, já jsem Louise.
David. Ferguson.
Já vím.
Máš jméno na dveřích.
Jasně.
No…
Rád tě oficiálně poznávám, Louise.
Já tebe taky.
Vzhledem k tomu, kde jsme se potkali, předpokládám, že jsi místní.
Chodím do práce pěšky.
Neseznámíš mě s touhle čtvrtí?
Pokusím se.
Tady je to nejhezčí,
z téhle strany parku.
Myslím, že tu bydlí místní poslanec.
A horních deset tisíc.
Ty taky, že?
Ano.
V létě je park hezký, ale v noci je to trochu o hubu.
A…
Tady je to hodně drsný. Spousta drog a tak.
A…
A v tomhle podchodu si to píchají.
Prý tam bylo i pár přepadení.
Co děláš?
Závislosti, to je moje parketa.
Plánuju terénní pomoc.
To je hezký.
Nikdo jiný tu nedělá nic zadarmo.
Sem chodí do školy můj syn Adam.
Máš děti?
Ne.
Kolik je tvému synovi?
Sedm.
Jsem rozvedená, kdyby…
tě to zajímalo.
Takže jsi fakt bezúhonná.
Jo.
- Nechám tě tu. - Díky…
že si nemyslíš, že jsem sráč.
Nebo to nedáváš najevo.
Není zač.
Nebo jo?
Jsem podle tebe sráč?
Kdyby něco, jsem u sebe.
Můžu vám dolít?
Ne, díky.
Dvě je moje hranice.
To pak není žádná legrace!
U stolu plného psychiatrů musím být ve střehu.
To je asi velmi moudré.
Kdežto já znám pravdu.
Jsme stejně pošahaní jako všichni ostatní.
Jen to líp skrýváme.
Pak asi nechceš, abych se opila a vyzradila všechna tvá tajemství.
A vám nevadilo přeorganizovat si život a přestěhovat se sem, Adele?
Ne.
Pro Davida to byla příležitost.
Nikdy bych mu v tom nebránila.
A Adele měla vlastní důvody, proč se sem přestěhovat.
Byli jsme zralí na změnu.
Jaké důvody to byly?
Nic důležitého.
Vždycky jsem chtěla bydlet v Londýně.
Vyrostla jsem na venkově, tak je pro mě město vzrušující.
Myslím, že je to velká příležitost pro nás oba.
Na to se napiju.
Na Davida a Adele.
- Na Davida a Adele. - Vítejte.
Na Davida a Adele.
Na zdraví.
Dáš si?
Ne, dobrý.
Možná si jen loknu.
- Je dobrá. - Jo.
Byl to hezký večer,
- že? - Jo.
Líbila ses jim.
Děkuju. Vím, že…
tyhle akce nesnášíš.
Chci, aby to fungovalo.
Nová práce.
Nový začátek.
Já…
to znovu nezvládnu, Adele.
Tohle musí být naposledy.
Já vím.
Bude.
Slibuju.
Pojď do postele.
Davide,
miluju tě.
Davide.
Miluju tě.
Dobré ráno.
Sakra.
Tobě se to skupinový objímání dneska na výletě nelíbilo?
Cože?
Týmový utrpení tě nenadchlo?
Ne.
- Proto se schováváš nahoře? - Vidělas Marka?
Terapeuti by neměli chodit tři dny ve stejným triku.
Ten není čistej.
Ty maluješ ty ohně.
V novinách jsem čet, co se stalo.
Tvých rodičů je mi líto.
Bylo to hrozný?
Jo.
Vidělas je?
Potom?
Ohořelý a tak.
Ty jsi ten náměsíčný.
Jo.
Všechny budím, co?
Lezu ti krkem?
Stejně moc nespím.
Rob.
Adele.
Proto jsi tady?
Noční děsy?
Zlozvyky.
Myslí si, že moje noční můry souvisí s drogami.
A že ty nechceš spát,
protožes spala při tom požáru.
Pro mě je spánek jiný.
Jak jiný?
Tobě asi ta tajemnost projde, s tvým obličejem.
Víš, co bys měla?
Příště…
namaluj místo toho vodu.
A řekni jim, že ohně…
jsou tvůj zármutek,
ale voda ho spláchne.
Pak budou celý hin, že tě zachránili, a dají ti pokoj.
Platí.
Dobré ráno.
Je načase ti je vrátit.
Děkuju, Davide.
Jedním z důvodů,
Adele…
je, že jsem se tu porozhlídl.
Chci pracovat v terénu se závislými.
Bude to znamenat, že budu víc pryč.
I o víkendech.
Skvělý nápad.
Když můžeš lidem pomoct, měl bys.
Musíš mi říct,
kdyby to byl problém.
Nebude.
Jsi dobrý člověk, Davide.
Jo.
Tak jo.
Croissanty jsou teplé.
Podklady na 12:30.
Bezva.
Měla bych se zeptat, jsi se vším spokojený?
Myslím tím…
pracovně?
S mou prací.
Proč bych nebyl?
Nevím.
Každému vyhovuje něco jiného. Ujišťuju se.
Mám pocit, že jsem ve schopných rukou.
Fajn.
To je dobře.
Máš plány na víkend?
Sakra! Tak jsem to nemyslel…
Je pátek. Jen mě zajímalo, jestli jste si něco naplánovali s Adamem.
Nebo kýmkoli. Já…
Sakra.
Snažím se konverzovat.
Fakt se tím živíš?
Neuvěřitelný, co?
Ale vzpomněl sis na Adamovo jméno, což je obdivuhodné.
Ale o víkendu je s tátou, takže mi svět leží u nohou.
Možná den ve wellnessu?
Manikúra, pedikúra, kosmetika.
A pak večer v nějakém nóbl podniku.
Pořádně to roztočit.
Tak si to hezky užij, Louise.
Užiju.
- Dobrej. - Zdravím.
- Dobrou chuť. - Díky.
Ahoj, holky. Jsem Josh a jsem ze Surrey.
Josh ze Surrey. Dámy, dáte mu zelenou, nebo červenou?
Mami!
Pomoc!
Adame!
Mami!
Nikdy jsem ji neviděl jíst dort, takže jí tím vzdávám hold.
Rahul svou babičku uctí
dvěma vrstvenými piškoty, kokosovým a čokoládovým,
zdobenými čokoládovými hoblinami a namočenými…
- Ahoj, zlatíčko. - Ahoj, mami.
Užil sis víkend?
Bylo to super! Že jo, tati?
Super.
Minimálně fajn.
Rovnou do vany, prosím.
Běž.
Děje se něco?
Můžu dál?
Tak pojď.
Lisa má na léto nabídku, dům na jihu Francie.
Tak to se má.
Ty samozřejmě taky.
Chci vzít Adama.
Ani náhodou.
Lisa je těhotná.
Ona…
Mysleli jsme, že by to pro ni byla šance
s Adamem navázat bližší vztah, než přijde dítě.
Nepozná ho, když ho vidí ob víkend.
- Ať se necítí odstrčený. - Jak dlouho s ní jsi?
S Lisou?
Lou…
- Ani ne rok, co? - No tak.
Dýl než s ostatními, ale…
ne zrovna dlouho?
Nepojede, takže…
No tak. Ty nejsi taková.
A jaká jsem?
Nechám si srát na hlavu, aby ostatní byli v pohodě?
Užije si to.
Já čekal, že uvítáš čas pro sebe.
A takys mu to řekl, co? Adamovi?
Než ses mě zeptal.
- V nadšení to ze mě vylítlo. - No jasně!
Aspoň o tom přemýšlej.
Tak dobře. Ahoj.
- Dobrou! - Čau.
- Poslouchej, Lou… - Padej.
Fakt se těší…
Mami…
Měl ses jít koupat.
Ptal se tě táta…
Nepojedeš do Francie.
- Proč? - Protože to říkám.
To není důvod.
Dost! Do vany.
Adame?
Nenávidím tě!
To není fér!
Nenávidím tě!
Byla jsem jeho žena nanečisto.
To se mi furt honilo hlavou.
Se mnou a Adamem to vyzkoušel a teď to udělá správně.
- Taková blbost. - Vážně?
Proč by Ian měl být šťastný?
Takže potrestáš sebe i Adama, abys to dala Ianovi sežrat?
Bude mu to jedno.
Stejně si vyrazí na dovču bez Adama a tebe nechá doma s naštvaným děckem.
Mám jenom jeho.
Jen se poslouchej, jak je to ubohý.
Ty nemáš děti.
Ty taky nebudeš mít.
Jednou Adam dospěje a bude si někde žít svůj život.
A ty budeš dřepět doma, nebude ti ani 50
a budeš si říkat: „Kam se poděl můj život?“
Pozvala jsem tě, aby mi bylo líp.
Dobře. Odkývej to Ianovi
a ten měsíc využij pro nový začátek.
Vymysli něco, co ty sama chceš,
a realizuj to.
Ne kvůli Adamovi ani nikomu jinýmu.
Jsi jeden z nejvtipnějších,
nejlepších, nejlaskavějších lidi, co znám.
A vím, že máš Adama a není to vždycky lehký.
Ale to není důvod vykašlat se na sebe.
To podle tebe dělám?
Pokud jo, pak to není ta Louise, kterou znám.
Možná to potřebuješ připomenout.
Chceš změnit svůj život?
Částečně.
Tak to je tvoje šance.
Můžu?
Vážně?
- Myslíš to vážně? - Myslím.
Mami, jsi nejlepší!
Opravdu?
Protože včera jsem byla nejhorší člověk na světě.
Pamatuješ?
Řekls, že mě nenávidíš.
Nenávist je silné slovo.
Neříká se, když nedostaneš, co chceš.
Promiň.
Aby bylo jasno, nedělám to proto, že ses choval jako spratek.
Souhlasím proto, že ti to prospěje.
- Nám všem. - S tou nenávistí to nebyla pravda.
Jenom jsem byl smutný.
Já vím.
Tak jo. Pohyb.
Jestli zase přijdeš pozdě, možná si to rozmyslím. Tak šup!
Tak šup! Běž.
Pojedu do Francie.
Jo, pojedu do Francie.
Pojedu do Francie.
Máš dneska nějaké plány?
Asi ráno půjdu do posilovny
a odpoledne na nákupy.
Předměstská idyla.
Upřímně,
jednoduché věci mě uklidňují.
Jasně.
Pak ti zavolám.
Ten dům je Lisina kamaráda nebo kamaráda jejího táty.
Nebo tak něco.
Každopádně je asi bohatý, když má bazén a tak.
Takže ji máš rád? Lisu?
Zatím nevím.
Moc ji neznám.
Ale táta vypadá šťastně.
Tak jo. Užij si den.
Uvidíme se ve tři.
Počkej, co budeš dělat ty, až budu pryč?
Co budu chtít.
- Čau. - Ahoj.
Dobrý den.
Sakra!
Do hajzlu!
Pardon! Moc mě to mrzí.
Potřebujete pomoct?
- Díky. - Je to moje vina.
Nekoukala jsem na cestu.
To jste vy.
Pardon. Myslím, že se neznáme.
Ne.
Ne, neznáme.
Promiňte. Ale pracuju pro vašeho muže.
Tři dny v týdnu.
Dneska ne.
Každopádně…
Na stole má vaši fotku.
Pracujete s Davidem?
Teď jsem ho byla vyprovodit.
Měla jsem chuť se ráno projít.
- Svět je malý. - Jo.
Jsem Adele.
Louise.
Určitě už je to dobrý?
No nic, radši půjdu.
Louise?
Nemáš chut zajít na kafe?
Teda jestli máš čas.
Jsem tu nová a moc to tu neznám…
Prosím?
Vynahradíš mi tu srážku?
Jasně.
- Jo. - Veď mě.
Půjdu za tebou.
PODLE ROMÁNU SARAH PINBOROUGH
Překlad titulků: Barbora Vrbová