Det där du såg är här.
Emily?
Hitta Emily och möt mig vid entrén.
Gå.
Ash?
Emily?
Vad händer?
De är här. Vi måste gå nu.
- Håll dig bakom mig. - Men barnen...
Ash!
- Emily... - Det är nåt därute.
Jag vet. Kom, vi måste gå.
Mamma, det går bra. Jag ser.
- Vad är det? - Strunt i det. Vi måste tillbaka.
- Nej, nej, nej. Barnen! - Du klarar det inte, Ash. Spring!
Mamma? Vad är det för fel?
- Jag känner nåt. - Vad känner du?
- Jag vet inte. Det blir starkare. - Okej, vi går tillbaka.
Här inne.
Kom här. Den här vägen.
Vänta! Vi kan inte bara lämna dem.
Ni är skyldiga mig det. Snälla.
Det är för farligt. Du kommer att dö.
- Jag bryr mig inte. - Jo.
- Kom igen! - Mamma.
- Den här vägen. - Kom, nu går vi.
Sacha!
- Hur långt är det kvar? - Ungefär 10 km.
- Växte du upp där? - Ja.
Mina föräldrar bor kvar, och min son hälsar på dem.
Hur gammal är han?
Han är 15.
Ska jag räkna ut det åt dig?
Jag var 15 när han föddes.
- Okej. - Det är lugnt.
Jag möter det hela tiden.
Först tror folk att jag är hans syster...
När de förstår att jag är mamman ser jag deras ansikten.
- "Slampa." - Det stämmer nog inte.
- Hur vet du det? - Förlåt. Jag bara...
Folk kan vara idioter ibland.
Sluta plåga dig.
Jag vet hur vi hittar dem.
Vi använder stridsordningen för att lokalisera signalens källa.
Vi får starta om kontrollsystemet.
Om vi kan laga mottagarna och koppla ihop med generatorerna...
Kan de upptäcka det?
Ja.
- Jag är trött. - Jag vet. Du kommer snart få sova.
- Emily? - Min syn är borta igen.
- Jag ser inget. - Okej, nu kör vi.
Tack.
Du kunde inte ha gjort nåt.
Du kunde ha dött för dem. Det hade varit förgäves.
Hon hade velat att jag tog hand om dem.
Vem?
Min flickvän, Hayley.
Hon var i vecka 14.
Vi skulle få en pojke.
Om du inte vill gå kan vi stanna en dag till.
Men...
Men om vi ska gå behöver vi göra det nu.
Helen?
STRIDSORDNING
INSTALLATION
Potentiometern svarar.
Mottagaren fungerar.
Om vi ändrar algoritmen kan vi förbättra proverna.
Jag har låst källan.
Den rör sig.
- Hur rör den sig? - Jag vet inte.
Signalen är svag. Är det en flygmaskin?
Signalen försvinner. Försök hålla i den.
Vi förlorar den.
- Den är borta. - Koordinaterna?
44.7472 grader nord.
5.7691 grader ost.
Det är här. Nära oss. I den här dalen.
Signalen var konstant i ett dygn, men när vi försökte låsa den...
Har de upptäckt att vi spårar dem?
Vi gör en sökning och ser om nåt är där.
Nathan, förbered mannarna.
Jag då?
Jag lämnar några soldater här, för er säkerhet. Okej?
Det är bäst att jag stannar här.
Ni vill ha svar.
Vi går om en timme.
- Vill du ha vatten? - Tack.
- Vad gör du med händerna? - Pianoträning.
Konstigt vad det är man saknar.
Din brytning. Var kommer du ifrån?
- Sudan. - Du är långt hemifrån.
Det är inbördeskrig i mitt land. Jag kom hit för att undvika krigandet.
Det gick bra.
Ja.
Är det så du känner till gevär och sånt?
Jag kanske ska ha ett gevär?
- Jag vet inte om det... - Det var ett skämt. Eftersom...
Kan du berätta om där du kommer ifrån? Snälla?
Det är en liten by i södern, bredvid Vita Nilen.
Det är vackert.
Du borde inte...
Det är från Johannes. Det är snart min födelsedag.
Alla jag aldrig ser mer.
Det är overkligt.
- Ska du öppna det? - Inte nu.
Jag hjälper dig.
Det är normalt att vara rädd.
- Är ni aldrig rädd? - Jo.
Men med tiden... lär man sig att dölja det.
Är det för tight?
- Ska jag gå in först? - Nej.
Sacha?
Pappa? Är det nån här?
Sacha?! Sacha?!
Pappa?
Det är ingen här.
Vems är det här? Det låg på soffan.
- Var är han? - Chloe, vänta.
- Sacha?! - Chloe.
- Sacha?! - De kommer höra dig.
Du måste vara här.
- Sacha! - Du får oss dödade.
Du måste vara här när han kommer hem.
Kom igen.
- Okej, jag har hittat mer grejer. - Vilken färg är det?
Om han är död är det mitt fel.
Jag skickade Sacha till mina föräldrar.
Jag behövde en paus från honom.
Han är väldigt svår ibland och...
Han ville inte åka.
Vi bråkade.
Men jag skickade bort honom.
Du visste inte vad som skulle hända.
Han sa att han hatade mig.
Och jag sa att jag hatade honom också ibland.
Jag älskar honom så mycket.
Det vet han.
Chloe, han vet.
Tror du att din familj lever?
Det måste jag.
Det är enda sättet att fortsätta framåt på.
- Förlåt. - Ingen fara.
Vet du hur man använder det?
Inte den blekaste.
Jag designar reklamkampanjer för tvål och tandkräm.
Jag bör väl lära mig.
Sacha?!
Sacha!
- Vem är ni? - Vad...
- Lägg ner geväret! - Nej, det är okej. Det är okej.
- Var fick du geväret? - Jag förstår inte.
- Han pratar inte franska. - Mamma?
Sacha!
Jag var så orolig. Hur är det?
- Är du skadad? - Nej.
Jag visste att du skulle komma.
Var är mormor och morfar?
Jag lämnar dig inte igen.
Chloe?
Jäklar! Jag trodde...
Hur är det, lilla syster? Det var så länge sen.
Är du okej, mamma?
Det här är min kollega.
- Vem är han? - Jonathan. Vi gick hit tillsammans.
- Det här är min son, Sacha. - Hej.
Vi var på väg tillbaka. Letade efter ett gömställe.
Mormor och morfar... verkade få ett anfall.
Jag försökte hjälpa dem.
Folk runt omkring dog som flugor. Jag kunde inte göra nåt.
Han var väldigt modig.
Det är sant. Han fick inte panik.
Var är mamma och pappa?
Vi begravde dem i trädgården. Jag visar dig.
Det vill jag gärna.
Alexis.
Gå med dem.
- Det går bra. - Det är bättre...
Vill du ha nåt att äta?
- Vill du äta nåt? - Ja, tack.
- Tack för att du tog hem min syster. - Vi skulle samma väg.
- Har ni sett några överlevare? - Ja, några.
Ingen förutom Chloe sen dess.
- Har du sett dem? - Ja.
Har du nån aning om varför de vill döda oss?
Kanske av samma anledning som vi dödar varandra.
De kanske gillar det.
De är inte här än, men...
De kommer att komma.
- Hur kan du vara säker? - För det finns folk här.
De vill döda oss allihop.
- Protein. Ät. - Vad är det?
- Bara en bit ost. - Äckligt.
Bröd och bönor.
- Jag skulle döda för en pizza. - De lagas väl i vedugnar?
- Funkar de? - Vill du öppna pizzeria?
- Bra idé. - Håll tyst.
Sluta, snälla.
- Har nån tagit min pistol? - Nej.
Var är Ash?
Du tänker följa efter honom, va?
Var försiktig.
- Vad händer? - Det är för tyst.
Ta skydd!
Catherine!
Försök sova lite.
Jag ska aldrig lämna dig igen. Jag lovar.
Sov nu.
Åh, pappa.
Förlåt. Jag visste inte att du sov.
- Vad vill du? - Bara kolla till dig.
- Var är Sacha? - Han sover.
Bäst att inte väcka honom.
Stör jag dig?
När de attackerade oss... blev alla dödade.
Förutom han.
- Är det inte konstigt? - Jag vet inte. Kanske.
Han verkar trevlig. Jonathan.
Lite mesig.
Jag känner honom inte.
Har ni nåt på gång?
- Ligger ni? - Han är gift.
Det brukar inte hindra dig.
Det var så länge sen jag såg dig.
Ditt hår är fint.
Det är...
Jag gillar det.
Du kan ta rummet. Jag sover hos Sacha.
Han har pratat om dig.
Han älskar dig verkligen.
Det har varit trevligt att spendera tid med honom.
- Vi pratade inte... - Det finns inget att säga.
- När fick du reda på det? - Jag är trött.
- Jag vill sova. - När visste du?
Chloe! När visste du?
Första gången jag såg hans ögon.
Jag ville adoptera bort honom.
Jag kunde inte.
Jag vet inte vad du tror-
- hände mellan oss. - Jag vet exakt vad som hände.
- Vi hade sex. - Vi hade inte sex.
- Det var fel, jag vet. - Du våldtog mig.
- Nej... - Du kan minnas det som du vill.
Jag vet vad du gjorde mot mig.
Du ljuger. Varför ljuger du?
Mamma visste. Hon var fullt medveten.
När hon såg Sacha, såg hon dig.
Varför besökte vi aldrig henne samtidigt?
Hon såg till att ni aldrig träffades.
Ett sammanträffande?
- Hon såg dig i Sacha. - Det är inte sant.
Hon dog, medveten om att hennes son våldtagit sin syster.
Du gick runt i underkläderna.
Alla killar som du låg med... Du ville att jag skulle höra det.
Du gjorde det hela tiden. Du provocerade mig.
Vad gjorde det med mig?
Spela inte det spelet med mig. Du visste vad du gjorde.
Jag älskar min son mer än allt annat.
Men jag hatar att han är en del av dig.
Vill du skydda honom?
Att han inte blir skadad?
Jag kan skydda er båda.
Ta sängen, jag sover därnere.
Vi stannar här över natten.
Fryser du?
- Vill du ha min jacka? - Nej.
Dan hade velat att vi levde.
- Han ville inte... - Jag vet.
Jag kan inte förlora dig också.
Väck mig när du blir trött.
Nå?
- Yanis och Lucas? - Döda.
Okej? Är du skadad?
Här.
- Jag är inte hungrig. - Ät.
Du måste vara tyst.
Ash?
De har tagit dem.
Varför gjorde de det?