Sisplau, tanca'm
i no deixis que la llum del dia
entri aquí on m'amago
amb la meva soledat.
Tant me fa el que diguin,
no em quedaré en un món sense amor.
L'ÚLTIMA NIT AL SOHO
Els ocells canten desentonats
i núvols de tempesta amaguen la lluna.
Estic bé, em quedaré aquí
amb la meva soledat.
Tant me fa el que diguin,
no em quedaré en un món sense amor.
Així que espero i en algun moment
veuré somriure el meu amor vertader.
Ella vindrà, no sé quan.
I quan ho faci, ho sabré.
Un vestit molt bonic, estimada.
Gràcies.
Meravellós.
Qui el va dissenyar?
L'Eloise Turner.
Qui el va dissenyar?
L'Eloise T, per descomptat.
E.T.
Ellie Turner.
Bones notícies, oi?
Eloise! Tens correu!
- Ellie? - Ja vinc!
Bé... Què hi diu?
Me'n vaig a Londres.
Ho sabia.
Me'n vaig a Londres!
Me'n vaig a Londres.
Me'n vaig a Londres...
Me'n vaig a Londres.
Segur que me'ls puc emportar tots?
Bé, jo t'hi vaig enganxar.
Ara no te'n puc privar.
Ja t'hi cabrà tot?
No et calen mitjons?
Mitjons.
Aquesta va ser una de les primeres vegades que la teva mare i jo vam anar a Londres.
Les botigues.
Anàvem d'una en una mirant tota la roba.
Liberty. Selfridges.
El carrer Carnaby.
Aquelles dependentes presumides sabien que no podíem comprar res,
però no sabien que podíem copiar els dissenys.
Endú-te-la.
No. No puc, àvia.
Porta-me-la quan estigui instal·lada.
Soparem al Criterion, com a la foto.
No hi vam sopar. No ens ho podíem pagar.
Ens vam fer una foto al davant i vam anar a un Wimpy.
Bé, quan sigui una dissenyadora famosa, hi anirem.
D'acord?
No crec que encara existeixi el Wimpy .
Ja saps a què em refereixo.
Sé com ho desitges, això.
També era el seu somni,
però Londres no és el que t'imagines.
- Àvia. - Has d'anar amb compte.
- Ja ho sé. - T'ho diré de totes maneres.
- Hi ha molts homes dolents. - Has d'anar amb compte.
- Hi ha molta gentussa. - Aniré amb compte.
Són males persones.
Soc una lluitadora. Puc amb ells.
Només vull dir que Londres pot ser intens.
Era massa per a la teva mare, potser,
i no tenia el do que tu tens.
El do?
No sentia ni veia coses com ho fas tu.
M'amoïna que tornis a angoixar-te.
Àvia, no és que només vulgui fer això per mi.
Sinó que també ho vull fer per ella.
I potser no anirà tan malament.
Potser no me'n recordaré tant, d'ella.
Està bé.
A més...
fa molt que no veig la mare.
Adéu.
Em trucaràs?
Ja saps que sí.
I si comences a angoixar-te,
m'ho diràs?
On? A la ciutat?
Aquí dins.
Sisplau, no et deixis angoixar.
Fes-ho per mi, d'acord?
T'estimo.
Ellie.
Vull que hi anem totes dues, amb tu.
No us decebré.
Això és impossible.
No llencis el teu amor a les escombraries No, no, no, no...
No llencis el teu amor a les escombraries
Potser el necessitis
un dia
No llencis els teus somnis a les escombraries No, no, no, no...
Guarda'ls un dia més
Potser els necessitis
un dia
No llencis el teu amor a les escombraries No, no, no, no...
No llencis el teu amor a les escombraries...
- Al carrer Charlotte, sisplau. - Serà un plaer, maca.
És el primer cop que vens aquí?
Hi vaig venir una vegada amb la mare, però era petita.
- Ara es veu molt diferent. - Canvia ràpid.
Però no t'hi amoïnis, maca.
Malgrat tot, continua sent el mateix Londres.
Que bé.
I què hi vens a fer, aquí?
Vinc a estudiar
a l'Escola de Modes de Londres.
És a dir, que ets model?
No.
Soc dissenyadora de moda.
Bé, ho vull ser.
És a dir, vull ser dissenyadora.
Bé, però podries ser model, no?
Amb aquestes cames que tens...
Aleshores, què hi ha, al carrer Charlotte?
La residència d'estudiants.
En aquest edifici, només hi viuen noies?
Si totes les supermodels viuen per aquí,
m'hi veuran molt sovint.
Potser has conegut el teu primer assetjador.
Miri, baixo aquí.
Encara falten un parell de carrers.
No tinc prou diners.
Segur que podem arreglar-ho d'alguna manera.
A més, és perillós que les noies vagin soles
per aquí de nit.
Però vull fer una compra.
Com vulguis.
Disculpa.
Et puc ajudar?
Perdó.
Vols un cop de mà?
Ja puc jo.
Doncs no ho sembla.
Doncs sí.
- Ets l'Eloise? - Sí.
Sí, fas cara de dir-te Eloise.
Bé, Ellie.
Soc la Jocasta.
Van escriure malament el teu cognom o què?
No. És que vaig decidir deixar de fer-lo servir
perquè és molt més únic
usar el teu nom de pila.
Com els famosos que són coneguts
per un sol nom. Com Kylie.
- Minogueu? - Jenner.
D'acord, és un mal exemple, però... quantes Jocastes coneixes?
Cap.
Exacte, nena.
No et fa res que hagi agafat el llit al costat de la finestra, oi?
- No. - Si no acabem escanyant-nos
l'una a l'altra, potser podrem canviar-nos el lloc el curs que ve.
Sí.
- D'on ets? - Redruth.
És a Cornualla.
Perdó?
Cornualla. En el camp.
Sí, t'he sentit bé.
Ho sento.
I tu?
Soc de Manchester,
però em vaig mudar aquí durant el meu any sabàtic.
Vaig fer pràctiques en un taller a Savile Row.
Vaja. Jo només he estat a Redruth fent la meva pròpia roba.
Ja em pensava que això ho havies fet tu.
Bé, això és de la Bouchra Jarrar.
Abans que es vengués i s'unís a Lanvin, és clar.
- Fumes? - No.
Aquí es pot fumar?
Bé, vaig treure les piles al detector de fum.
Però puc fumar a fora, si et molesta.
No.
- Està bé. - Vaig provar el cigarret electrònic,
però sento que em fa semblar encara més idiota que els cigarrets normals.
Sí, és clar.
Bé, a què es dedica, el teu pare?
No el conec.
Vaja, ho sento.
- I la teva mare? - La meva mare va morir.
Per fi. Sabia que tindríem alguna cosa en comú.
Jo només tenia 15 anys quan va morir la mare.
I tu?
Set.
Vaja. Que jove.
Però suposo que és més fàcil a aquesta edat.
Bé, no és que això sigui cap competència, oi?
Sang nova!
Déu meu! Això és de la Bouchra Jarrar?
Quin bon ull.
Sí, abans que es vengués i s'unís a Lanvin, és clar.
- Sí. - És clar.
És la meva companya d'habitació, l'Eloise.
Hola.
Ella mateixa s'ha fet la roba que porta posada.
És increïble, oi? Aquí estem amb les nostres millors gales
i ella lluint disseny propi.
Crec que l'hauríem d'anomenar Ellie l'Agosarada.
I a tu com et diem?
Bé, aviat
només em diran Huracà Jocasta.
I vosaltres, us coneixíeu d'abans?
Sí, som velles amigues. Quan ens vam conèixer? Fa 15 minuts?
Sí, una cosa així.
Som membres del club de les mares mortes.
A la merda la leucèmia, oi?
- Quin horror. - Sí.
És una merda, la veritat.
Però sento que és el que m'anima a treballar.
Així que...
I com va morir, la teva mare?
Doncs, no estava bé... del cap.
Es... es va suïcidar.
Ho sento.
No t'ho hauríem d'haver preguntat.
Va ser fa molt de temps.
- Ets molt valenta. - Molt valenta.
Un oncle avi meu també es va suïcidar. Es va penjar.
Déu meu!
Així que sé exactament com és, això.
Tu també ets molt valenta.
- Molt valenta. - Sí.
No ho sabies, Ellie?
Has de marcar el teu territori, nena.
És hora de treure l'artilleria pesada.
Emborratxem-nos una mica.
Segur que volem tenir ressaca el nostre primer dia?
Calla. Està parlant el teu jo futur.
Que se'n vagi a la merda, saps?
Cal viure el present, noies.
Aleshores, nenes...
pel Soho.
Pel Soho!
Pel Soho.
Vinga, Ellie. Anem.
T'encantarà!
Anem-hi!
Vaig sortir dues vegades amb un irlandès.
O sigui, vaig sortir dos cops amb el mateix paio.
Sí. Sí.
I era irlandès.
I, bé, per això sento que
entenc la seva cultura.
Mireu i apreneu, nois.
I m'encanta Irlanda.
O sigui, gràcies a ell...
Disculpi, mademoiselle.
La meva pixa s'ha mort.
La puc enterrar en el teu cul?
- Quin fàstic. És clar que no. - Ves-te'n.
Això ho hauries de demanar a l'Eloise.
Segur que després d'uns quants glops, és tota una marrana.
Bé. Bé.
Què?
- Vinga, que és broma. - Ellie.
Els estudiants de primer any són tant una benedicció com una desgràcia.
ODIES ELS BORRATXOS?
FES-TE CAMBRERA! BUSQUEM PERSONAL
Quina merda. És que...
és molt sonsa.
Sembla una cristiana evangèlica.
Qui? El ratolí del camp?
Ha arribat a l'escola el primer dia
portant roba que s'ha fet ella mateixa.
Sí, s'ha passat.
O sigui, qui parla del suïcidi de sa mare per cridar l'atenció?
- Oi? - És una mica rara.
És molt rara.
Aposto que es tallarà la venes
abans de Nadal.
No diguis això.
- Doncs és veritat. - Jocasta!
Vinga, vull que passem per tres bars més
abans que obrin les discoteques.
EL SOMNI DE TOTS ELS HOMES: UNA ROSSA
Entrem aquí.
Què escoltes?
Ara ja res.
De debò que escoltes aquesta música de iaies?
Quants anys tens?
Tio, doncs mira qui parla.
No vas ser tu qui va posar
una versió tecno de "Riverdance" a The Toucan?
És tota teva.
No li facis cas.
- Soc en John, per cert. - Ellie.
Merda.
Aquesta beguda és teva, oi?
Beu-te-la.
No, no, no, no!
- Yasmine Rogers? - Aquí.
- Gemma Boker? - Aquí.
Poppy Porter?
Aquí.
Eloise Turner?
És Ellie.
Perdó. Quina era la pregunta?
Que si ets aquí?
Sí.
- Serena Lowe? - Aquí.
Jack Sharp?
Bé, com està la meva famosa dissenyadora de moda?
Estic bé. Estic bé.
I tots ja estan força impressionats amb tu, oi?
- No ho sé, àvia. - De ben segur que sí.
Bé, encara no m'has dit res
sobre la residència.
És genial.
Molt moderna.
I com és, la teva companya d'habitació?
- La Jocasta. - És simpàtica?
- Sí, sí. És divertida. - Que bé.
Fem una altra recorregut de bars.
Gairebé és massa divertida.
Això és fantàstic.
Pensava que trigaries més
a acostumar-te a estar envoltada de tanta gent.
No estàs angoixada, oi?
No, estic bé.
Em moro de ganes de venir-te a veure.
- Quan estiguis més instal·lada. - Sí.
Quan estigui més instal·lada.
ES LLOGA A LLARG TERMINI UN ESTUDI AMB BANY EN EL SOHO. NOMÉS DONES.
Soho 0827.
Hola. He vist el seu anunci d'una habitació per llogar.
Sí?
M'agradaria llogar-la.
Coneixes el carrer Goodge?
No, però el puc buscar.
Bé, l'adreça és Goodge Place, 8.
Toca el timbre que digui "Collins".
Ja vinc, amoret.
- Senyora Collins? - Sí.
Sóc l'Ellie. Hem parlat per telèfon.
Sí.
L'habitació és a l'últim pis.
Aquí tenim normes.
No es pot fumar.
No fumo.
Res de visites masculines després de les 8.00.
Això no serà cap problema.
I no es pot fer servir la rentadora durant la nit.
El soroll se sent molt des de la meva habitació.
- No rento la roba. - Què?
Vull dir... no rento la roba durant la nit.
Però és clar que rento la roba. Soc molt neta.
Molt bé.
Hi ha qui diu que l'habitació és una mica antiquada,
però no penso canviar-la.
Si no t'agrada, te'n pots buscar una altra.
És perfecta.
M'encanta.
Llit, cuina petita, bany.
El pitjor és que a l'estiu
hauràs de tapar molt bé els desguassos
perquè puja la mala olor des de baix.
Quant fa que hi viu, aquí?
Fa molt de temps.
Treballava aquí de serventa
quan aquest barri era perillós.
L'anterior propietari em va vendre la casa per una misèria.
Ara ha de valer molt.
No la podria vendre mai.
Massa records.
És clar.
Si pogués viure a qualsevol lloc i a qualsevol època,
viuria aquí a Londres als anys seixanta.
Devia ser com trobar-te al centre de l'univers.
Espero que sàpigues fer servir un telèfon fix.
La gent com tu no en sap.
- Per descomptat. - Però no et facis il·lusions.
Només pot fer trucades d'emergència.
I espero que t'agradi l'all.
Sí.
Hi ha un bistró francès aquí al costat.
Aviat serà l'única cosa que podràs olorar.
I quan et penses mudar?
El més aviat possible.
No tens cap problema, oi?
No.
Només necessito escapar-me una mica.
Bé, i qui no, estimada?
A què et dediques?
Soc estudiant, però tinc un préstec i una beca.
I què estudies?
Disseny de moda.
Que interessant.
Sí. La meva àvia és costurera,
i la meva mare... també treballava en el món de la moda.
I estàs segura que podràs pagar el lloguer?
Sí, me les apanyaré.
Demano més que un propietari típic.
Vull dos mesos de lloguer per avançat
i dos mesos de fiança.
- D'acord. - Perquè he tingut llogaters
que se n'han anat a mitjanit.
Senyora Collins...
Jo no ho faria mai, això.
Ets el meu món Ets l'aire que respiro
Ets el meu món Ets a cada cosa que faig
Mentre altres veuen les estrelles en el cel
Per mi elles brillen en els teus ulls
Així com els arbres volen arribar al Sol
així els meus braços s'estenen buscant el teu amor
Quan la teva mà agafa la meva
sento un poder tan diví
OPERACIÓ TROMBA
Ets el meu món Ets la meva nit i el meu dia
Ets el meu món Ets a cada oració que reso
Si el nostre amor
arribés a desaparèixer,
seria la fi del món per mi
Em permet la capa, senyoreta?
La capa?
I esperem un cavaller aquesta nit?
- No. - Llavors, ha vingut sola?
Sí.
Molt bé.
Si el nostre amor
arribés a desaparèixer,
seria la fi del món
seria la fi del món per a mi.
Un altre aplaudiment per a la senyoreta Cilla Black.
Hola. Ets una noia preciosa.
- Com te dius? - Sandie.
Vols unir-te a nosaltres, Sandie?
Gràcies, però he vingut per parlar amb el propietari.
Jo soc el propietari.
Oh, ho dubto.
Soc qui vulguis que sigui, Sandie.
Què li puc oferir, senyoreta?
De fet, no soc aquí per beure.
Vull parlar amb el propietari.
No és aquí.
Per què vol parlar amb ell?
Vull ser la nova figura del seu espectacle.
- I quina experiència té? - Cap ni una.
Però, qui comença la seva carrera al Café de París?
Jo.
Li puc agafar el nom, si vol,
però mentrestant potser hauria de parlar amb en Jack.
En Jack?
És allà.
El que està amb la Cilla Black.
Fenomenal, Cilla. Quin espectacle.
Representa moltes noies.
Hola.
El cambrer del bar m'ha dit que hauria de conèixer
el noi guapo que està amb la Cilla Black.
Doncs sí.
I tu ets?
La propera... Cilla Black.
Ah, sí?
Bé, ja saps, ella va començar aquí treballant al guarda-roba.
Estàs disposada a començar des de zero?
Per decomptat.
Et porto alguna cosa per beure?
Em dic Sandie, i m'encantaria un Vesper.
James, li encantaria un Vesper.
I doncs, a què et dediques, Sandie?
Doncs, soc cantant, és clar.
I saps ballar?
Vols que t'ho demostri?
Som-hi!
Què et sembla?
Ja ets una estrella.
Però podries ser una vella quan et deixin pujar a l'escenari.
Què et sembla si t'aconsegueixo una presentació aquesta setmana?
- Pots? - I és clar que sí.
Però, abans, deixa'm que et porti el Vesper.
- Ara em toca a mi? - Em temo que no.
Però semblava que ho volies.
Estic esperant el meu amic Jack que em porti una copa.
- Estic segur que a en Jack no li importarà. - Però a mi sí.
Ara no diguis que no t'encanta cridar l'atenció.
T'està molestant?
Només preguntava a la nostra amiga Sandie si volia ballar.
De moment, està ocupada.
Està bé, amic.
Ella no és només per a tu, porc.
L'únic porc aquí ets tu, amic.
A veure, no siguis cabró.
Queda't amb la teva puteta.
Com li has dit?
És una meuca, amic. Mira-la.
Anem!
El mínim que puc fer és dur-te a casa.
I el màxim?
Bé...
- Coneixes el carrer Goodge? - El conec bé.
Visc a Goodge Place, número 8.
Senyora.
Qualsevol que hagi estimat, podria mirar-me
i saber que t'estimo
Per a la majoria de la gent, estar sota tots aquests llums
és el més semblant a estar a l'escenari que no arribarà mai.
El més proper als seus somnis.
Jo no.
Tu no.
Ja veig que ho vols.
Més que res.
Bé, això només és un tastet del que vindrà, Sandie.
I estimar-me també, ximple.
No hi hauria cap altre cor que em fes mal
com tu em vas fer mal o sent tan deshonest.
I què faré?
Cada vegada que te'n vas
Bé, et tornaré a veure?
Això espero.
Què tal demà a les vuit del vespre?
Ja saps on soc.
T'acceptaria de nou
Sense tu moriria, estimat
Sabent que t'estimo tant
Qualsevol que tingui cor podria abraçar-me
i estimar-me també, ximple.
No hi hauria cap altre cor que em fes mal
com tu em vas fer mal o sent tan deshonest
I què faré?
Sabent que t'estimo tant
Qualsevol que tingui cor podria abraçar-me
i estimar-me també
És un autoretrat, no?
Que si és un autoretrat?
No.
És algú que conec.
Bé. Sembla genial.
Ho és.
- T'agrada l'estil retro? - Sí.
És que els anys seixanta tenen alguna cosa que m'atrau.
- Sí. Que bé. - A veure què està passant, aquí.
Això és molt retro.
I aquest xuclet? Que agosarada que ets.
O sigui, què vas fer ahir a la nit al Soho?
Vas sortir amb un noi?
O amb una noia?
No et jutjo. .
Cal viure al màxim, oi?
T'hi hauries de posar una mica d'àrnica, nena.
Tinc la meva ment posada en tu
Hola.
M'ha agradat molt el que has dibuixat avui.
– El disseny. - Gràcies.
Ah, i...
PERDÓ
No tenies per què.
És el mínim que puc fer.
I el màxim?
No sé per què he dit això.
Pensava que sonaria bé.
Tens plans per a aquesta nit?
Sí. De fet, sí.
Allà on vagi la mala sort em persegueix
Cada cop que m'he enamorat m'han deixat a la misèria
Aquesta vegada realment sento
sento que és una cosa real
sento que si m'enfoco en això
sento que podria aconseguir-ho
Tinc la meva ment posada en tu
i sé el que he de fer
Caldran diners
Ho sento per arribar una mica tard.
"Una mica" és quedar-se curt.
Però tinc la impressió que em perdonaràs.
Tinc la meva ment posada en tu
i sé el que he de fer
Caldran diners
Caldrà gastar molts diners
Per fer-ho bé, noia,
caldrà temps
caldrà un temps valuós
És tancat.
No per a tu.
Jack?
Què és, això?
Una audició.
Bé, impressiona'ns.
Quan estiguis sol i la vida t'angoixi
sempre pots anar
A la ciutat
Quan tens problemes
el soroll i la pressa semblen ajudar
A la ciutat
Només escolta la música del trànsit a la ciutat
Passeja per les voreres on els rètols de neó són bonics
Com pots perdre?
Els llums són més brillants allí
Pots oblidar tots els teus problemes, oblidar els teus neguits
Ves a la ciutat
Tot estarà bé a la ciutat
No hi ha millor lloc que la ciutat
Tothom t'hi espera
Bé. Sap cantar.
No m'ho puc creure.
Jo sí.
Em moro per tornar-hi.
Bé, no és el Café de París.
És perfecte, Jack. Gràcies.
Com ja et vaig dir, és el mínim que puc fer.
És molt millor que treballar en el guarda-roba.
I per alguna cosa es comença.
Cert.
Creus que hauria de tenir un nom artístic?
- De què és diminutiu "Sandie"? - Alexandra.
No. Millor Sandie. T'escau.
Em vindria bé una mica de roba nova.
Sí?
I alguna cosa més?
Un representant.
En coneixes cap?
Jo puc ser el teu representant.
Però només si t'hi compromets
a llarg termini.
Només si t'hi compromets a llarg termini.
Sandie, seré amb tu fins al final.
No m'ho puc creure.
Bé, és sorprenent.
Si no sabés que ets tu,
no et reconeixeria al carrer.
Et fa semblar més gran.
No t'agrada?
- M'agrada si t'agrada a tu. - A mi m'encanta.
M'alegro que t'estiguis descobrint a tu mateixa a Londres.
Àvia, és el que sempre he somiat.
És ambiciós, ho admeto,
però no sé si aquesta tela antiga funcionarà.
Serà complicat treballar-hi.
Però sé que això és exactament el que cal.
Cal alguna cosa brillant que no sigui gaire rígida.
Molt bé. I què més?
Bé...
Necessita... fluir.
M'agrada que li quedi solt als braços
- i ajustat als costats. - A ella?
O sigui, imagines qui portarà la teva roba quan dissenyes?
Quan veig com queda, bé, quan ho imagino,
imagino que és ella la que porta el vestit.
És ella qui dona vida al vestit.
Espero que tothom estigui escoltant això.
Què ha dit? Parla dels anys seixanta?
És excel·lent, Ellie.
- I m'agrada el teu cabell. - Gràcies.
Uau.
Sí, et queda molt bé.
Sí, oi?
La roba de llavors era de molt bona qualitat.
Tenim un vestit de Biba a la rebotiga.
Del 1967, en estat impecable.
Te l'hauries d'emprovar, també.
Sí.
Disculpa.
El compraràs?
Sí. Perdó.
Bé, són 375 lliures.
De debò?
3-7-5.
Perdoni.
Encara contracta gent?
Ho sento. Només contractem irlandesos.
És broma. Baixa les escales i demana per la Carol.
Ho hauria d'haver pensat millor
abans d'acceptar un consell daquest tipus.
Què et serveixo, estimada?
Bé, busco feina.
Seu. Vols alguna cosa per beure?
Sí.
Un Vesper.
Això no és Mayfair, estimada.
Has treballat mai en un pub?
No.
Però per alguna cosa es comença.
Aleshores et duré un gintònic.
Digues, quins horaris pots fer?
Tots els que vostè vulgui.
Disculpa.
Disculpa, estimada.
T'estic parlant, rosseta.
Ho sento. Tinc pressa.
No et vull lligar. No et preocupis.
No estic preocupada.
Em sona la teva cara.
Qui és la teva mare?
La meva mare és morta.
Ja m'ho imaginava.
La majoria ho estan.
Surt del mig!
Vigila per on vas, noia.
Per Déu!
I tu qui ets?
Soc jo, l'Ellie.
És veritat.
Caram.
- T'has tenyit els cabells. - Sí.
Volia un aspecte diferent.
Una mica més dels anys seixanta.
Escoltes molta música d'aquella època, oi?
La molesta el volum?
No, gens. Però, per què l'escoltes?
És més de la meva generació que de la teva.
La meva àvia l'escolta molt.
M'agraden més les cançons antigues que les d'avui dia.
Sí, la música de llavors era millor.
Quan estiguis sola i la vida t'angoixi
sempre pots anar
a la ciutat
Quan tens problemes
el soroll i la pressa semblen ajudar
A la ciutat
Senyores i senyors...
... continuïn aplaudint.
Benvinguts al mundialment famós
Rialto Revue.
Donin una calorosa benvinguda a l'escenari
a l'exòtica i seductora Marionetta.
Joooo
em pregunto si algun dia diràs que t'importo
Si dius que m'estimes bojament, seré aquí
com una marioneta.
L'amor és com uns cavallets
amb la diversió d´una fira.
Un dia em sento enfonsada a terra,
després sento que volo.
Potser m'estàs enganyant?
Demà ja te n'hauràs anat?
Joooo
em pregunto si algun dia diràs que t'importo
Si dius que m'estimes bojament, seré aquí
com una marioneta.
Potser puc guanyar aquesta partida
i després perdre la següent.
Dins o fora, no tinc cap dubte
de qui fa anar els fils.
Estic lligada a tu.
On em durà, tot això?
On és la meva Sandie?
Vinga, que la nit encara no s'ha acabat.
Obre.
Què vols?
No diguis ximpleries. Ja ho saps.
Vinga, un altre fort aplaudiment
per a Cleòpatra!
- Hola, Jack. - Passeu-vos-ho bé.
Colin.
- Senyor Pointer. - Mira, mira, mira.
Sisplau.
Ens han promès un bon espectacle, i tu ens l'has donat.
Tu ens l'has donat.
Gràcies.
Potser podríem...
anar a prendre unes copes, Sandie.
Només tu i jo.
Estic amb en Jack.
A en Jack no li importa. Oi, Jack?
No gens.
Sandie.
Perdoni, senyor.
Sandie, vine aquí. Sandie.
- Jack, no ho vull fer, això. - Però em vas dir que
volies ser una estrella. Així que, si ho vols,
has de fer que aquests homes estiguin contents.
- Són el teu públic. - No, Jack.
Totes les altres ho fan. Què et fa tan especial?
- Escolta! - Ha dit que no!
Per alguna cosa es comença.
Sandie, no siguis ximple!
Sandie!
Vinga, amor. Vine aquí!
No, no és el que m'imaginava.
Sandie, així és com funcionen les coses.
Serà millor que facis el que diu el teu representant.
No voldràs que m'enfadi, oi?
- No? - Desperta.
Això és el tu volies!
Més que res, vas dir.
Tot això és pur teatre, saps?
Ja saps com s'acaba, això, Sandie.
On aniràs?
A casa?
Això és només un tastet
del que vindrà, Sandie.
Sé que no estàs dormida.
Deixa-la en pau!
Saps que no estàs dormida.
Això és el que volies!
Més que res, vas dir.
Què et fa tan especial?
- Ellie. - Déu meu!
Ellie. Ei, què estàs fent?
- Què fas? - Estic començant de nou.
Escolta, això només és un entrebanc, d'acord?
És només una crisi d'inseguretat.
No et preocupis. En veig cada dos per tres.
Però vas per molt bon camí,
així que ara no tiris la tovallola.
D'acord?
Que ets a la lluna?
Tens un client.
- Hola. - Hola.
Què vols?
Bé, he sentit que ara treballes aquí,
i em venia de gust una beguda, així que he pensat
que mataria dos ocells dun tret.
Avui a classe semblaves una mica angoixada.
Així que volia venir
a veure com estaves.
Gràcies.
Vull dir, què vols beure?
És clar.
- Tres Kronenbourgs, sisplau. - És clar.
M'han dit que t'has mudat.
Sí. A un estudi.
Que bé, no?
Per descomptat, és únic.
Deu ser genial, viure sola.
Suposo.
Per què? Què passa?
Res.
És que de moment estic una mica angoixada.
Londres pot ser massa.
T'entenc.
Viure en aquesta ciutat pot ser un malson.
A dir veritat, mentiria si digués que fins ara
m'ho he passat molt bé aquí, al nord de Londres.
D'on vens?
Del sud de Londres.
Ho porto als meus amics.
Però...
Sé què és sentir-se fora de lloc.
I sé escoltar, per si vols parlar.
Els clients venen per explicar-te els seus problemes,
no perquè tu els expliquis els teus.
ÀVIA
I doncs, com va tot?
Ja no m'expliques res.
Tot va genial, àvia.
Adéu, maca.
Ens veiem demà.
Qui era, aquest?
Ningú.
És que estem en un pub
amb molta gent, de festa.
Estem?
Sí, amb l'Huracà Jocasta.
Tothom, la veritat. Tota la classe.
- Alguna cosa no va bé. - No.
Ellie, t'ho noto en la veu.
Àvia, estic en un pub. De debò.
Treballo aquí.
Hi treballes? Per què?
- Me n'he anat de la residència. - No. I això?
Necessitava viure sola.
Que ha passat res?
- L'has tornada a veure? - No.
No, la mare no és aquí amb mi.
Aleshores, què?
Què passa?
Sisplau, digue-m'ho.
Mira, he de tornar.
Sé que creus que has de demostrar alguna cosa,
però també està bé demanar ajuda.
Ella no la va demanar mai.
Àvia, me n'he d'anar.
- T'estimo. - Jo també t'estimo.
Tot bé, Ellie?
O vols que et digui Eloise,
com la vella cançó?
No conec aquesta cançó.
Com sap com me dic?
Em dedico a conèixer
totes les noies maques de per aquí.
I tots els seus problemes.
Sempre ho he fet.
Fumes, oi, amoret?
No.
Potser et confonc amb una altra rossa.
En qualsevol cas...
Cuida't.
El palpador t'estava molestant?
El palpador?
Sí.
Aquest home és com un pop.
La Carol va dir que en el seu temps era un conquistador.
Deu pensar que té alguna possibilitat amb tu.
Creus en els esperits?
Quina mena de pregunta és, aquesta?
Les begudes espirituoses paguen el teu sou.
Vull dir...
creus en els fantasmes?
En fantasmes? No.
Per què?
Tens por, aquí?
Si hi ha alguna cosa que ha embruixat aquest lloc són els bons moments.
Quan és buit, només sento rialles.
Tot gàngster, tot policia,
tot borratxo de nas vermell ha estat aquí,
i tots aquests esperits s'han quedat a les parets.
Probablement et podries emborratxar només amb això.
Sí.
Ellie, t'estimo, noia.
Encaixes molt bé, aquí.
Però no t'hi pots quedar a dormir.
Vinga! T'estan esperant!
- Vinga! - No em toquis!
Vols callar d'una vegada?
Deixa'm en pau!
Saps ballar.
Ja saps per què ets aquí.
A treballar.
Has de saber com moure't
Com Bony Maronie
I ballar el Jerk
Vegem com ho fas
Balla el Watusi
Deixa't anar així
Hola.
Gràcies.
Com te dius?
Alexandra.
Quin nom més bonic.
Gràcies.
- Com te dius? - Alexa.
- Quin nom més bonic. - Gràcies.
Ara el Mash Potato
I l'Alligator
Balla l'Snake
I el Hippy Shake
Com te dius?
Andie.
Quin nom més bonic.
Ara gira sobre l'esquena
És així com m'agrada
Ja ho has entès, sí
- Ei, com te dius? - Lexy.
Quin nom més bonic.
Gràcies.
Ara tothom
Aplaudiu ara
- Com te dius? - Alex.
No.
Com te dius de debò, nena?
Suposo que ets policia o per l'estil.
Tu creus?
Bé, com te dius?
Sandie.
Et mereixes una cosa millor que això, Sandie.
Una noia tan bonica com tu no hauria d'estar en aquesta misèria.
Ves-te'n mentre puguis, noia.
Ets millor que això.
No crec que ho sigui.
És clar que sí.
Mira't al mirall.
I si no vull?
Llavors, potser ja se t'ha fet tard.
No...
Sandie.
Sandie, mira'm. Mira'm, Sandie.
Mira'm, Sandie! Mira'm, Sandie!
Ja saps on trobar-me.
Quin nom més bonic. Quin nom més bonic.
Quin nom més bonic.
- Com te dius? - Alexandra.
- Com te dius? - Alexa.
- Com te dius? - Andie.
- Com te dius? - Sandie.
Quin nom més bonic.
- Quin nom més bonic. - Quin nom més bonic!
- Andie. Sandie. - Quin nom més bonic.
- Quin nom més bonic! - Quin nom més bonic.
- Quin nom més bonic!
Quin nom més bonic!
Tens plans aquesta nit, Ellie?
Bé, sí. M'encantaria sortir.
Ni t'he dit quin és el pla.
És veritat.
Però, em vols acompanyar igualment?
Sí, necessito sortir de casa.
Bé, fan una cosa al centre d'estudiants.
Una festa de Halloween.
Però, ens hem de disfressar, no?
Jo pensava anar així.
I tu ja vas vestida de negre, així que vas perfecta.
I amb això n'hi ha prou?
Bé, em posaré una mica d'això.
I diré que vaig de fantasma.
Així que, vols embruixar aquesta festa amb mi?
Hi ha un fantasma a casa meva
El fantasma del teu record
El fantasma de l´amor que em vas treure
On era el nostre amor?
Només veig ombres del passat
El temps no sembla esborrar
La visió de la teva cara somrient
Encara que vas trobar algú més
No et puc superar
Hi ha un fantasma a casa meva
- No em puc amagar - Un fantasma a casa meva
El fantasma del teu amor que hi viu
I em turmenta, sí
Ei, vols ballar?
Potser primer faré un glop.
D'acord. Ara vinc.
No cal, nois.
Per a vosaltres.
Feliç Halloween, enanmorats.
Aquesta és
la casa feliç
Som feliços aquí
a la casa feliç
És tan divertida
Divertida
Hem vingut a jugar
a la casa feliç
I passar el dia
a la casa feliç
Mai no plou
He vingut a cridar
a la casa feliç
Sandie!
El? El!
Què passa, El?
Necessito una mica d'aire.
Ellie!
Ellie.
Hi ha alguna cosa que pugui fer per tu?
No vull ser així.
Així, com?
Tant de bo fos com les altres.
M'alegro que no ho siguis.
Vols anar a algun altre lloc?
No puc portar nois a casa.
D'acord.
Així que hauràs d'estar callat.
D'acord.
Però no vols només dormir, oi?
No, realment no tinc ganes de dormir.
Bé, et puc mantenir desperta.
Què estic dient?
- Vinga! - Ja vaig!
Ellie!
Bé.
Surt de sobre meu.
Estàs bé?
Surt de sobre seu.
Què passa?
Surt de sobre seu!
Però... No soc sobre seu!
Qui et podria estimar?
Ets meva!
Soc el teu amo!
No se t'acudeixi desobeir-me.
Ellie.
Soc jo qui pagarà, no tu.
Ellie, què passa?
Qui et voldria ara, eh?
Eloise! Què està passant, aquí dins?
No pots portar homes a casa!
Qui hi ha, aquí dins?
Trucaré a la policia!
Merda.
Treu-lo d'aquí!
On aniràs, eh?
On aniràs? On aniràs?
Merda.
Ves-te'n! Ves-te'n!
Ves-te'n!
Ja saps on trobar-me.
Estàs bé?
Sí.
T'ha fet mal?
- No. - N'estàs segura?
No m'ha fet mal.
Ja en parlarem al matí.
Ho sento.
Per tot.
No tornarà a passar, oi?
No.
I també pagaré el mirall.
Tots paguem per un mirall trencat, estimada.
Senyora Collins.
Hi va viure una noia a dalt, abans?
Moltes noies han viscut aquí al llarg dels anys.
Una que es deia Sandie?
Moltes noies han viscut aquí al llarg dels anys
i no totes feien servir els seus noms de veritat.
Per què ho preguntes?
Hi va morir algú, a la meva habitació?
Això és Londres.
Hi ha mort algú, a cada habitació
de cada edifici d'aquesta ciutat.
A cada cantonada, també.
I, per cert, ahir a la nit hauria matat
el teu amic si l'hagués atrapat.
Així que considera't afortunada, mirall trencat o no.
On vas?
Bon dia, Ellie.
Oh, anit va passar alguna cosa, oi?
Camino pels carrers que solies recórrer amb mi
Què et sembla?
Bé, no creus que és una mica llarg?
Sí.
Ja saps on trobar-me.
Eloise, què passa?
Ellie, estàs bé?
Què collons li passa?
Ellie.
Parla'm.
I no seré mai lliure
Sempre seràs part de mi
Ellie! Ellie!
Ellie!
Quan les ombres cauen, passo pel cafè
on solíem ballar a les nits
No puc evitar recordar què sentia en besar-te i abraçar-te fort
Com et puc oblidar?
Si sempre hi ha alguna cosa que em recorda a tu
Jo vaig néixer per estimar-te
I no seré mai lliure
Sempre seràs part de mi
On vas?
Mira per on vas, noia.
Aquesta és la classe d'homes
que has de tenir contents.
Potser ja se t'ha fet tard.
No se t'acudeixi desobeir-me!
T'estic parlant a tu, rosseta.
Això és Londres.
Em sona la teva cara.
T'ha fet mal?
A veure si ho he entès bé.
Ahir a la nit vas ser testimoni d'un assassinat,
però creus que va ser una visió del passat.
Va ser l'assassinat d'una noia de mitjans o finals dels anys seixanta
i creus que qui la va matar era el seu macarró, oi?
Sí.
Estudies art, oi?
Bé, moda.
Has consumit alguna vegada drogues al·lucinògenes?
LSD, bolets, mescalina?
Si és així, no et posarem en problemes.
Sé que sembla una bogeria, però no vaig consumir res.
No em drogo.
Però vas anar a una festa.
És possible que algú hi fiqués alguna cosa, a la teva copa?
Potser algú et va convidar a una beguda?
Per a vosaltres.
No.
No, això va començar abans d'ahir a la nit.
Quan estava sòbria, vaig veure punts de referència en els meus somnis,
imatges detallades de discoteques i de llocs on no havia estat mai abans,
i després ho vaig veure tot a la vida real.
Sé que li va passar una cosa dolenta a aquella noia
perquè tinc aquestes visions, visions del passat.
Des que visc a Londres, no paro de veure la Sandie.
La noia que va ser assassinada.
Fa gaire que ets aquí?
Unes setmanes.
Bé, és que Londres pot ser angoixador.
Potser t'ajudaria si parlessis amb algú.
Mireu, sisplau, escolteu-me!
Hi ha antecedents d'esquizofrènia
o problemes de salut mental a la teva família?
Sé qui és l'assassí.
És el seu xicot i el seu macarró, en Jack.
L'he vist avui dia.
Mireu, hi ha un home que he vist pel Soho
que em segueix.
La primera vegada que el vaig veure,
davant d'un d'aquests llocs de noies,
no es va fixar gaire en mi,
però de sobte s'hi va començar a fixar
quan em vaig tenyir els cabells
i vaig començar a vestir-me com la Sandie, la noia assassinada.
Et refereixes a aquest pentinat?
El que vull dir és que he vist en Jack.
He vist l'assassí com un home gran pel Soho.
Pots especificar on és "pel Soho"?
Freqüenta el bar The Toucan.
Penso que ja tenim el que cal.
I després diu que...
l'assassí freqüenta The Toucan,
com si fos l'únic del Soho que hi va a beure.
I jo pensava
"Quines ximpleries que m'estàs dient, noia."
Senyoreta Turner.
Senyoreta Turner, no se'n vagi.
M'agradaria que es quedés.
Com la puc convèncer que no estic boja?
No crec que estiguis boja.
Només crec que necessites una mica d'ajuda per situar-te.
Un sistema de suport.
Has fet el correcte.
Creu-me, d'acord?
I investigaré l'assassinat de la Sandie.
Tinc les teves dades de contacte,
així que si sorgeix alguna cosa, t'ho diré.
Gràcies.
Però els casos vells com aquest
són difícils de resoldre
sense pistes en concret.
Per exemple, un cognom.
Busco informació sobre dones que van ser assassinades o persones desaparegudes
al centre de Londres entre els anys 1960 i 1969.
Tu no ets estudiant de moda?
Sí, però estic fent una investigació.
Faràs fotos de moda guais
en llocs on hi va haver assassinats o coses així?
Sí.
És això. Exacte.
- Brutal. - Sí.
CAMBRERA ASSASSINADA A PUNYALADES A CAMDEN
DISPAREN A UNA DONA POLICIA A PROP DE SCRUBS
BOXEJADOR COMPAREIX DAVANT EL TRIBUNAL PER LA MORT D'UNA CAMBRERA
Ei, Ellie. Tinc l...
Per Déu, John!
Per què xiuxiueges així?
Perquè som en una biblioteca.
És clar.
Tinc les teves coses.
Te'n vas anar corrents.
Et vas deixar la bossa.
Tothom és aquí,
estudiant per a l'examen.
Escolta, ahir a la nit...
Bé, si vaig fer alguna cosa malament...
No, no vas fer res.
Ho sento. No té a veure amb tu.
Aleshores, què passa, El?
Pensaràs que estic boja.
M'ho pots dir.
Ahir a la nit vaig veure una cosa.
Del passat. A l'habitació.
Què vas veure?
Apunyalaven una noia.
Hi havia una noia que vivia a la meva habitació, la Sandie.
Qui la va matar encara està lliure.
Així que estic buscant dones assassinades
i que van desaparèixer als anys seixanta
per veure si en puc esbrinar el cognom.
I si no, em tornaré boja.
Potser ja estic boja.
Te'n pots anar, si vols.
Escolta.
Tinc una tieta que creu en tota mena de coses rares.
Així que només digue'm com et puc ajudar.
Bé, suposo que pots començar a revisar les caixes del següent any:
1966.
Carai. Tot això és només d'un any?
Londres és un lloc perillós.
La biblioteca tancarà d'aquí a 15 minuts.
PARE DE DOS FILLS DESAPAREIX DESPRÉS D'UNA FESTA
PROFESSOR DESAPAREIX DESPRÉS DE SORTIR DE NIT PEL SOHO
AMO D'UNA FÀBRICA DESAPAREGUT DES DE FA DUES SETMANES
Que ràpid!
A la merda tot plegat!
Ho heu vist, això?
Ashley, gairebé la mata.
Està bé.
I una merda, que està bé.
Què cony fas?
Seguretat!
Queda't aquí.
Jocasta! Jocasta, espera!
Seguretat!
Para!
Jocasta, ha estat sense voler.
Sense voler? M'estàs vacil·lant? Seguretat!
Què m'ha passat?
Ei!
On et penses que vas?
Creus que te'n pots anar?
Deixeu-me en pau!
Eh, vine aquí, bandarra!
Torna aquí, meuca!
T'estic parlant a tu, Sandie!
Deixa'm en pau!
Jack?
Jack! Jack!
Jack!
On dimonis t'havies ficat?
T'he estat cobrint
a baix durant l'última hora, per l'amor de Déu.
Ellie, baixa al soterrani.
Tens un client.
Cada nit soc aquí
Sempre soc aquí, ella sap que soc aquí
I el cel ho sap
I espero que se'n vagi
Trobo difícil adonar-me
que l'amor que hi havia als seus ulls ara s'està morint
Ella sap que estic plorant
Ah, guaita-la!
Saps que està sonant el teu cant de sirena?
L'acabo de posar a la gramola
i vet aquí que apareixes tu.
La Carol estava preocupada.
Pensava que havies desaparegut.
Li he dit que ningú no desapareix mai de veritat.
Sempre són en algun lloc.
- Jo soc aquí. - Cert.
Prendré una cervesa amb números, estimada.
- Em van dir que eres un conquistador. - Era?
Com t'atreveixes?
Encara ho soc.
Això no es perd mai.
Coneixies gaires noies de per aquí?
Gaires?
Les coneixia totes.
I la Sandie?
Qui no coneixia la Sandie?
La meva Eloisa.
M'encantaria complaure-la
M'encantaria cuidar-la
Però no hi és
Et faig por?
No.
Coneixia totes les noies.
M'agradaria pensar que les cuidava.
Però també les havia de vigilar, saps?
Mantenir-les a ratlla.
Però la Sandie era especial.
No era com les altres.
Jo pensava que es mereixia quelcom millor que allò.
Però, al cap i a la fi,
totes sembleu iguals al dipòsit de cadàvers.
Sé el que vas fer.
He fet moltes coses, Eloise.
Hauràs de ser més específica, estimada.
Sé el que vas fer a la Sandie.
Tu creus?
Sí, la vaig veure.
La veig.
Sé què va passar.
Bé, li passés el que li passés a la Sandie,
ella s'ho va buscar.
Però ningú no es mereix allò.
Escolta.
Sé on vius, Eloise.
I no sé què has vist ni què has sentit,
però et puc garantir que la Sandie va acabar
exactament on volia ser.
Però és curiós que l'esmentis,
perquè el primer que vaig fer
quan em vaig obligar a mi mateix a tornar a aquest miserable lloc,
va ser buscar els seus ossos vells.
Però resulta que hi ha persones que no volen que les trobin.
Però la vas matar.
Creus que vaig matar la Sandie?
Sé que ho vas fer!
Crec que descobriràs que va ser l'Alex qui va matar la Sandie.
Torna.
No. Ja n'he tingut prou, d'aquest interrogatori.
Creus que era un àngel,
però no et deixis enganyar.
T'estic gravant.
No et sortiràs amb la teva!
I què? Aquí faig el que em dona la gana.
La policia ho sap! Els ho vaig dir!
Com si m'importés una merda.
Però espera!
Quan vegis l'Alex,
sigui quin sigui el petit infern on es trobi,
saluda-la de part meva.
Déu meu!
Per Déu!
- Què ha passat? - S'ha aturat de sobte
al mig del carrer.
Oh, Lindsey, pobre desgraciat.
Truca a una ambulància.
Ja!
I digues que hi ha un expolicia ferit.
- Així vindran més de pressa. - Sí. D'acord.
Lindsey?
- Era policia? - Sí, de l'antivici.
Va ser policia al Soho durant molts anys,
treballant per la zona vermella. I mira'l ara.
Llavors, no es diu Jack?
Jack?
No, estimada.
És en Lindsey.
Sí, es veu molt malament.
Suposo que ets policia o per l'estil.
Tu creus?
Ves-te'n mentre puguis, noia.
Ellie?
Ellie!
T'he decebut.
He decebut la mare.
No has decebut ningú.
- Això és impossible.
Ellie, no sé què ha passat,
però no passa res si tornes a casa.
No has decebut ningú.
Aniré a recollir-te demà a primera hora.
No, àvia. No em puc quedar aquí ni una nit més.
Aleshores demanaré que algú em porti ara mateix.
Ellie?
- Ellie? - Hola?
Hola?
Mira, tinc algú que em pot ajudar.
- El! - Et trucaré.
Ellie? Eloise?
- Ellie! - John!
John!
Ellie.
Gràcies a Déu.
He vist els llums de la policia i he pensat que...
Aquest lloc em fa por.
Et porto a casa.
No, vull tornar a casa, a casa de debò.
Necessito sortir de Londres.
Em portes a l'estació de tren?
Oblida't del tren. Et duré amb cotxe.
Tens cotxe?
Com creus que em moc
del nord al sud de Londres?
Bé, entraré a recollir les meves coses
i després no tornaré a veure mai més aquesta maleïda habitació.
Vols que t'ajudi?
Val més que no. La senyora Collins probablement
et matarà si et veu un altre cop.
Potser si l'hi suplico, em tornarà part de la fiança.
Merda.
Si no torno en 15 minuts, entra a veure si estic bé.
D'acord.
Senyora Collins. Soc jo, l'Ellie.
Ja vinc, estimada.
Sembles espantada.
Necessito que m'ajudi.
Estàs sola, oi?
Sí.
Posaré la tetera. Passa.
La teva música m'ha inspirat a treure els meus vinils antics.
Vaig recollir sense voler una carta per a tu.
És en aquella pila.
No em jutgis per les cigarretes.
Amb tot l'enrenou d'ahir a la nit em van venir ganes de tornar a fumar.
Ho sento.
Oh, no és culpa teva.
Sempre he estat a punt de tornar-hi.
I doncs?
En què et puc ajudar?
Senyora Collins, lamento molt fer això.
No volia ser així,
però me'n vaig aquesta nit.
Oh. Ah, sí?
No m'ho estic passant gens bé aquí, i...
Necessito tornar a casa, i li prometo...
Li prometo que li pagaré el mirall,
- però necessito una part de la fiança. - Tranquil·la.
No l'hi vull suplicar, però és que això ha estat un desastre.
Calla. Tranquil·la.
Pren-te el te.
Vas parlar amb la policia, oi?
Sobre l'habitació de dalt, oi?
Sí.
Ha vingut una policia molt simpàtica
preguntant per tu.
Per si estaves bé.
Volia assegurar-se que estaves bé, ha dit.
He estat amoïnada.
Li vas dir que hi va morir una noia, al pis de dalt.
Ho sento.
És curiós perquè...
tens una mica de raó.
No me'n recordava fins que en vas parlar, però...
suposo que una noia sí que hi va morir.
La meva jo de jove...
... que va arribar a aquesta gran ciutat.
La Sandie.
Tenia esperances i somnis com tu.
Volia ser cantant.
Volia pujar a l'escenari.
Volia actuar.
Però suposo que ser una meuca és una mica com ser actriu.
Has de fingir que ets una altra persona.
Algú que no siguis tu.
Fingia que estava en un altre lloc.
I que no m'estaven passant aquelles coses.
Intentava oblidar-me...
de tots aquells homes.
De les cares.
Intentava esborrar-les.
Ho havia de fer.
Fingir que no m'importaven.
Així que sí. Pots dir que la Sandie va morir en aquella habitació.
Hi va morir cent vegades.
I llavors una nit...
... l'home que m'havia posat en aquella situació...
... que m'havia posat a treballar...
... l'home que havia robat el meu somni...
... bé...
... el vaig apunyalar...
... cent vegades.
I saps què, Ellie?
Et puc dir Ellie, oi?
Sí.
Em va semblar correcte, Ellie.
Tots aquells fills de puta
que venien a trucar al meu timbre
i pujaven a la meva habitació d'amagat.
M'havien enviat a l'infern, així que...
els vaig tornar el favor.
Els diaris deien que havien desaparegut.
Per mi, ja estaven perduts.
No sabien on eren.
Jo dic que no sabien qui eren.
Estava fent un favor a tothom.
Ja no s'aprofitarien de mi mai més.
No podia deixar que aquesta ciutat em trenqués.
Ho sento molt.
Per què?
No és culpa teva.
No, vull dir que l'entenc.
Sé pel que va passar.
Ah, sí? Ho saps?
No pretenia posar-la en problemes amb la policia.
Bé, no passa res.
Pensen que estàs boja.
A més, ara no ho explicaràs a ningú més.
No. No.
És clar que no. Mai no faria, això.
No. Vull dir...
sé que no ho explicaràs a ningú més.
No et preocupis. No t'apunyalaré com els altres.
Mai no t'ho faria, això. No.
T'adormiràs.
I tothom pensarà que t'has suïcidat perquè,
ja saps, és el que esperaven que fessis.
Tothom està molt preocupat per tu.
Pobreta.
Així que...
posa't còmoda i...
et pots adormir...
escoltant aquesta música tan bonica que t'agrada tant.
Xxxxt... Aquesta nit ja has tingut prou emocions.
M'has dit que venies sola!
Fotuda mentidera!
No.
Ja baixo, estimat.
Què vols?
He vingut per veure l'Ellie.
És a dalt. Passa.
Corre!
John!
Vols callar, ja?
Podries aixecar un mort!
Senyores i senyors...
Ellie!
... De nou...
la senyoreta Sandie Collins!
Ets el meu món
Ets l'aire que respiro
Ellie!
Ets el meu món
Ets a cada cosa que faig
Deixa-la en pau!
Mentre els altres veuen les estrelles al cel
Para!
Per mi elles brillen als teus ulls
Foc!
Així com els arbres volen arribar al Sol
Així els meus braços s'estenen buscant el teu amor
Quan la teva mà
agafa la meva
sento un poder tan diví
Ets el meu món La meva nit i el meu dia
T'atraparé!
Eloise!
Deixa'm entrar!
Ajuda'm.
Eloise!
Entro.
Mata-la.
Salva'ns.
Mata-la.
No.
- És un nom molt bonic. - Sandie!
Quin nom més bonic.
- Sandie! Sandie! - Quin nom més bonic.
Estaré amb tu fins al final, Sandie.
Això és el que volies!
Més que res, vas dir.
Jo no volia...
Jo no volia res de tot això.
Ho sé.
Ho vaig veure.
S'ho mereixien.
Ho sé.
No aniré a la presó.
Porto tota la vida en una presó.
No! No!
Sisplau.
No tens per què fer-ho, Sandie.
Pots viure.
Sisplau, viu.
Ho has d'acceptar!
Ves-te'n!
No!
No em pots salvar.
Salva't tu.
Salva el noi.
Ves!
John, aixeca't!
I ara, amb una col·lecció
que ens porta al Londres dels anys seixanta,
els presento l'Eloise Turner, estudiant de primer any.
Un altre aplaudiment per a l'Eloise Turner.
Sabia que ho podies fer.
Ets una estrella, Ellie.
Gràcies.
Ha estat increïble.
- Ets molt valenta. - Molt valenta.
Gràcies, noies.
Ha de ser per aquí...
Mi-te-la!
La meva famosa dissenyadora de moda!
Ha estat increïble, El.
Sí, i tant!
De debò!
Ets increïble.
Gràcies.
Estic tan contenta d'haver estat aquí per veure-ho.
I jo estic contenta que ho hagis vist.
I no cal que t'ho digui, però...
la teva mare hauria estat molt orgullosa de tu.
Sé que ho està.
L'ÚLTIMA NIT AL SOHO
Vas arribar a la meva vida com la pluja en un desert estèril
Un somriure i vaig néixer de nou [Subtítols: Pilar Sala & Alfred Sala]
Estava segur que no era massa tard
Vaig trobar la força per tirar endavant
Vaig tenir l'amor i el vaig deixar anar
Per què em van deixar així?
Ahir a la nit al Soho
vaig deixar anar la meva vida
No et vaig dir mai les coses que vaig fer i de les quals m'avergonyeixo
Vaig pensar que el meu passat ximple estava superat i acabat
Estava segur que començaria de nou
Ho vaig intentar amb tot el meu cor
Vaig tenir somnis i també els vaig trencar
Simplement no et mereixo
Ahir a la nit al Soho
vaig deixar anar la meva vida
Hola, no et veia des de feia temps
Ets una noia molt maca i tens una vida amb estil
Però no pugis tan alt si no vols caure
Tinc una feina per a tu. Això és el que has de fer
Així és com ahir a la nit al Soho
vaig deixar anar la meva vida
No ploris, amor
Em van portar fins on no hi ha amor que em pugui ajudar
No et quedis a veure'm partir
Oblida que una vegada
estaves orgullosa que et digués "meva".
Tenia l'amor al palmell de la mà
Per què no ho podia entendre?
Ahir a la nit al Soho
vaig deixar anar la meva vida
Ahir a la nit al Soho
vaig deixar anar la meva vida...