Vacker klänning, älskling.
Tack.
Fantastisk.
Vem har du på dig?
Eloise Turner.
Vem har du på dig?
Eloise T, förstås.
E.T.
Ellie Turner.
- Det är goda nyheter, eller hur? - Eloise, posten har kommit!
- Ellie? - Jag kommer!
Vad står det?
Jag ska till London.
Jag visste att du skulle klara det.
Jag ska till London!
Jag ska till London.
- Är du säker på att jag kan ta dem alla? - Jag har fått dig beroende av dem.
Jag kan inte beröva dig dem nu.
Har du tillräckligt med utrymme?
Vad?
- Behöver du inga strumpor? - Strumpor.
Det var en av de första gångerna som din mamma och jag åkte till London.
Åh, gud, butikerna.
Vi brukade titta på alla kläder.
Liberty. Selfridges.
Carnaby Street.
De snobbiga butiksanställda visste att vi inte hade råd med nånting, men inte att vi kunde kopiera det.
- Ta det med dig. - Nej, det kan jag inte, mormor.
Ta den med dig när jag gjort mig hemmastadd.
Vi äter middag på Criterion, precis som på bilden.
Vi åt inte där. Det var för dyrt. Vi tog en bild utanför och gick till Wimpy.
När jag är en stor modedesigner åker vi dit.
- Överrens? - Wimpy verkar inte existera längre.
Du vet vad jag menar.
Jag vet hur mycket du vill ha det här.
Det var också hennes dröm, men London är inte vad du föreställer dig.
- Mormor. - Du måste ta hand om dig själv.
- Jag vet. - Jag säger det ändå.
- Det finns många dåliga människor... - Jag ska vara försiktig.
...helruttna ägg.
Jag är tuff! Jag kan hantera dem!
Jag säger bara att London kan vara mycket.
Det blev kanske för mycket för din mamma och hon hade inte din gåva.
Min gåva?
Hon märkte inte saker eller såg saker som du gör.
Jag är rädd att du kommer att bli överväldigad igen.
Mormor, jag gör inte bara det här för min egen skull.
Jag vill verkligen göra det... för hennes skull.
Kanske blir det inte så illa.
Där inne kommer jag nog inte att bli påmind så mycket om henne.
Okej då.
Dessutom... Jag har inte ens sett mamma på evigheter.
Hej då.
Lova mig att ringa?
Du vet du att jag kommer göra.
Om det blir allt för mycket därinne, så säger du det?
I staden?
Här inne.
Snälla gör det inte mot dig själv. Gör inte så mot mig, okej?
Jag älskar dig.
Åh, Ellie.
- Jag vill att vi båda ska vara där. - Jag kommer inte att svika dig.
Du kan du aldrig.
- Charlotte Street, tack. - Med nöje, raring.
Första gången?
Jag var här en gång med min mamma, men jag var liten.
- Det ser annorlunda ut nu. - Det förändras snabbt.
Men oroa dig inte, min kära.
Det är fortfarande samma gamla London under det hela.
Bra.
- Så vad för dig hit? - Jag studerar.
- London College of Fashion. - Så du är modell?
Nej.
Jag designar kläder.
Eller så skulle jag vilja. Jag menar... jag vill bli designer.
Ja, men du skulle kunna bli modell, eller hur? Du har benen för det.
Så vad finns på Charlotte Street?
Studentbostad.
Bara tjejer i den byggnaden?
Om alla ni supermodeller ska bo på Charlotte Street, så kommer jag.
- Du kanske har hittat din första stalker. - Jag går härifrån.
- Det är några kvarter till härifrån, min kära. - Jag har inte tillräckligt med kontanter.
Vi hittar nog en lösning, sötnos.
Här är inte säkert på natten för unga flickor på egen hand.
- Jag vill gå till affären ändå. - Som du vill.
Ursäkta mig.
Kan jag hjälpa dig?
Förlåt.
Behöver du hjälp?
- Jag klarar det. - Det ser inte ut så.
Men jag gör.
- Är du Eloise? - Ja.
Ja, du ser ut som en Eloise.
Nåväl, Ellie.
- Jag heter Jocasta. - Stavade de ditt efternamn fel, eller...?
Jag bestämde mig bara för att släppa det. Det är mycket mer unikt att bli känd -
- för bara sitt dopnamn.
Så känd för ditt arbete att du kan enbart kan kallas för Kylie.
- Minogue? - Jenner.
Nå.
Okej, dåligt exempel, men... hur många Jocastas känner du?
- Ingen. - Precis, bruden.
Spelar det någon roll att jag tingade sängen vid fönstret?
- Nej. - Om vi ​​inte kväver varandra,
- kan vi kanske prata om att byta nästa termin.
Ja.
- Var kommer du ifrån? - Redruth.
- Det ligger i Cornwall. - Ursäkta?
- Du vet, Cornwall, på landet. - Nej, jag hörde dig, sötnos.
Jag är ledsen å dina vägnar.
Äh...
Hur är det med dig?
Manchester ursprungligen, men jag flyttade ner hit under mitt sabbatsår.
Jag var praktikant på en studio i Savile Row.
Jag bodde precis i Redruth och gjorde mina egna kläder.
Jag hade en känsla av att du klarade det.
Ja, det är Bouchra Jarrar.
Innan hon sålde sin själ och flyttade till Lanvin.
- Cigg? - Nej tack.
Är det tillåtet här?
Jag plockade ur batterierna från larmet.
Jag kan gå ut om du verkligen har problem med det.
Nej.
- Det är okej. - Jag provade e-cigarett.
Men det får dig att se ut som en idiot.
Ja, helt och hållet.
Vad gör din pappa?
Jag känner inte honom.
Samma här.
- Och din mamma? - Min mamma är död.
Jag visste att vi skulle hitta något vi har gemensamt.
Jag var bara 15 när hon dog.
Hur var det för dig?
Sju.
Det var tidigt.
Men det kanske är lättare i den åldern.
Inte för att det är någon tävling.
Färskt blod!
Herregud, är det en Bouchra Jarrar?
Åh, du har öga för det här.
Innan hon sålde sin själ och flyttade till Lanvin.
- Ja. - Självklart.
Det är min rumskamrat, Eloise.
Hej.
Hon har bokstavligen gjort kläderna hon har på sig själv.
Vi går runt i våra bästa kläder medan hon kommer på en egen design.
- Vi borde kalla henne "Brass Balls Ellie". - Och vad ska vi kalla dig?
Från och med imorgon bitti kommer du bara att känna mig som orkanen Jocasta.
Så ni känner varandra sedan tidigare?
Ja, vi har känt varandra länge. Vad är det? 15 minuter?
Något sådant.
Vi är i "Döda mammors-klubben".
- Jävla leukemi, har jag rätt? - Det är hemskt.
Det är eländigt. Jag kan inte ljuga om den saken.
Men jag känner att det återspeglas i mitt arbete.
Vad hände med din mamma?
Hon mådde inte bra... mentalt.
Hon... begick självmord.
Jag är ledsen.
- Vi borde inte ha frågat. - Det var länge sedan.
- Du är så modig. - Så modig.
Jag hade en farbror som begick självmord. Hängde sig.
- Så jag vet precis hur det är. - Också väldigt modig.
- Så modigt också. - Ja.
Är du ny på cirkusen, Ellie?
Du måste markera sitt territorium, bruden.
Nä.
Dags att ta fram godsakerna. Låt oss tömma den här jäveln.
Vill vi verkligen ha baksmälla på vår första dag?
Åh, tyst med dig. Det är ditt framtida jag som talar. Vet du vad, strunta i henne.
Ni måste leva i nuet, tjejer.
Så horor...
...för Soho.
För Soho!
För Soho.
Kom igen, Ellie. Du ligger efter.
Du kommer älska det!
Nu går vi!
Jag dejtade en irländsk kille två gånger.
Tja, samma kille, men typ två gånger.
Ja, han var irländare.
Jag vet inte, jag känner liksom att jag fattar kulturen.
- Titta och lär, pojkar. - Och jag bara älskar Irland.
- Han presenterade mig bokstavligen... - Ursäkta mig, fröken.
Min kuk dog precis..
- Får jag köra in den i din röv? - Absolut inte.
Vad äckligt.
Du borde prova den repliken på Eloise.
Hon blir garanterat fullständigt pervers om man häller i henne några drinkar.
- Vad? - Kom igen, spela spelet.
Nykomlingar... de är en välsignelse och en förbannelse.
HATAR DU FULLA MÄNNISKOR?
BLI EN BARTENDER PERSONAL SÖKES
Åh skit! Saken är den...
Hon är så intetsägande... Allt om henne skriker pånyttfödd kristen.
Vem? Musen från landet?
Hon kommer på sin första dag iklädd kläder hon har gjort själv.
Det var bara för mycket.
På tal om mammans självmord... Vem fan gör det för att få uppmärksamhet?
- Hon är lite konstig. - Hon är väldigt konstig.
Jag slår vad om att hon skär av sina handleder innan jul.
- Det kan du inte säga. - Det är sant.
Kom igen. Vi har ytterligare tre pubar att besöka innan klubbarna öppnar.
Kom in här.
- Vad lyssnar du på? - Ingenting nu.
Lyssnar du på den där mormorskiten? Hur gammal är du?
Kompis, du ska fan inte snacka så mycket.
Satte du inte på den där techno Riverdance-skiten på The Toucan?
Hon är din.
Ge honom ingen uppmärksamhet.
- Jag heter förresten John. - Ellie.
Helvete också. Det är din burk, eller hur?
Behåll den.
Nej, nej, nej!
- Yasmine Rogers? - Här.
- Gemma Boker? - Här.
- Poppy Porter? - Här.
- Eloise Turner? - Bara Ellie.
Ursäkta, vad var frågan?
Är du närvarande?
Ja.
- Serena Lowe? - Här.
Jack Sharp?
Hur är det med min stora modedesigner?
Bra.
Och imponerade du på dem alla?
- Jag vet inte, mormor. - Det gjorde du garanterat.
Du har fortfarande inte berättat något om var du bor.
Det är super.
Mycket modernt.
Och din rumskamrat?
- Jocasta. - Är hon söt?
- Ja, hon är rolig. - Så underbart.
Jag säger pubrunda, omgång två.
- Nästan för skoj. - Det är underbart.
Jag tänkte att du kanske borde lägga mer tid på, -
- att vänja sig vid att umgås med så många människor.
- Det är väl inte för mycket? - Nej, jag är okej.
Jag ser så mycket fram emot att hälsa på. När du känner dig mer hemma.
När jag känner mig mer hemma.
RUM UTHYRES ENDAST FÖR KVINNOR
Soho 0827.
Hej. Jag såg din annons om ett rum att hyra.
- Ja? - Jag skulle vilja hyra det.
Känner du till Goodge Street?
Nej, men jag kan hitta det.
Det är Goodge Place 8.
Ring till Collins.
Kom igen, sötnos.
- Miss Collins? - Ja.
Det är Ellie. Vi pratade i telefon tillsammans.
Åh, ja.
Rummet ligger på översta våningen.
Jag har några regler.
- Inga rökare. - Jag röker inte.
Inga manliga besökare efter kl. 20.
Inga problem.
Och ingen användning av tvättstugan på natten.
– Jag kan höra det genom väggen. – Jag tvättar inte kläder.
Jag menar... jag tvättar inte kläder på natten.
- Jag tvättar. Jag är väldigt renlig. - Bra.
Det är lite gammalmodigt för vissa, men jag kommer inte göra något åt ​​det.
Om du inte gillar det, hitta ett annat ställe.
Det är perfekt.
Jag älskar det.
Säng, litet kök, badrum.
Du behöver inte oroa dig för det förrän i sommar, men då måste du sätta i propparna, -
– för att alla dofter stiger upp.
- Hur länge har du bott här? - Åh, länge.
Jag brukade jobba här med städning och så vidare, -
- då när det var ett dåligt kvarter.
Jag köpte den för en spottstyver av förra ägaren.
- Det måste vara väldigt värt nu. - Jag skulle aldrig kunna sälja den.
- För många minnen. - Ja.
Om jag kunde bo var som helst när som helst, -
- skulle jag bo här i London på 60-talet.
Det måste ha känts som universums centrum.
Jag hoppas att du vet vad en fast telefon är.
Många i din ålder gör det inte.
- Självklart. - Var inte för optimistisk.
Den ringer bara nödsamtal.
- Och jag hoppas att du gillar vitlök. - Ja.
Det finns en fransk bistro dörren bredvid.
Snart kommer du inte kunna lukta något annat.
När vill du flytta in?
Så fort som möjligt.
Du har väl inte råkat illa ut, eller?
Nej.
- Jag behöver bara fly undan. - Åh, behöver vi inte det allihop, min kära?
Vad jobbar du med?
Jag är student, men jag har ett lån och ett stipendium.
- Vad pluggar du? - Mode.
Så intressant.
Ja. Min mormor är sömmerska, och min mamma... var i branschen också.
- Visst kommer du att kunna betala hyran? - Ja, jag får det att gå runt.
Jag ber om mer än den genomsnittliga hyresvärdinnan.
Jag vill ha två månaders hyra förbetald, samt två månaders deposition.
- Okej. - Några hyresgäster sprang från notan.
Miss Collins...
Jag skulle aldrig göra det.
Får jag ta din kappa, madame?
Min kappa?
Och ska vi träffa en gentleman ikväll?
- Det ska vi inte. - Så madame kommer ensam?
Det är jag.
Mycket bra.
Än en gång, miss Cilla Black.
God kväll. Du är en underbar varelse.
- Vad heter du? - Sandie.
Vill du inte sitta vid vårt bord, Sandie?
Tack, men jag är här för att träffa ägaren.
Jag är ägaren.
Åh, det tvivlar jag på.
Jag är precis vad du vill att jag ska vara, Sandie.
- Vad dricker de helst, fröken? - Jag är inte här för att dricka.
- Jag vill prata med ägaren. - Ägaren är inte här i kväll.
- Vad vill du prata med dem om? - Jag vill bli det nya huvudnumret.
- Var har du uppträtt tidigare? - Ingenstans.
- Vem kommer att debutera på Café de Paris? - Jag.
Jag kan ta ditt namn om du vill. Du kanske borde prata med Jack under tiden.
- Jack? - Där borta.
- Killen som står bredvid Cilla Black. - Strålande, Cilla. Ärligt talat, vilken prestation.
Han handskas med många tjejer.
Nämen, hallå.
Bartendern sa att jag skulle lära känna den snygga killen som stod bredvid Cilla Black.
Det borde du. Och du är?
Nästa Cilla Black.
Det säger du?
Hon började i garderoben.
- Är du villig att arbeta dig uppåt? - Självklart.
Vad kan jag bjuda dig att dricka?
Jag heter Sandie och jag skulle vilja ha en Vesper.
James, vi skulle vilja ha en Vesper.
Vad gör du då, Sandie?
Jag sjunger såklart.
- Dansar du bra? - Vill du ha en demonstration?
Sätt igång!
Vad tror du?
Du är redan en stjärna.
Men du blir en gammal dam innan du får gå upp på scenen här.
Vad sägs om att jag ska ger dig en spelning någonstans den här veckan?
- Kan du det? - Ja.
Men först, låt mig hämta din Vesper.
- Får jag den där dansen nu? - Tyvärr inte.
Du letade efter det precis innan.
Jag väntar på att min vän Jack ska hämta min drink.
- Jack skulle inte ha något emot det. - Jag bryr mig inte.
- Erkänn att du älskar uppmärksamheten. - Stör den här mannen dig?
- Jag ville dansa med vår vän, Sandie. - Hennes kort är fullt just nu.
Det är okej, gamle gosse. Du kan inte vara ensam om henne hela natten.
Du är den enda grisen här, gamle gosse.
Bli inte förolämpad. Du kan behålla din lilla hora.
Vad kallade du damen?
Hon är en hora, kompis. Kolla på henne.
Kom igen.
Det minsta jag kan göra är att köra hem dig.
Vad är det mesta?
Tja...
- Känner du till Goodge Street? - Mycket bra.
Jag bor i Goodge Place, nummer åtta.
Madame.
Att vara här med alla dessa ljus som lyser på dig, -
- det är det närmaste de flesta någonsin kommer att stå på en scen.
Du vet, till deras drömmar.
Inte jag.
Inte du.
Jag kan se att du vill ha det.
Mer än något annat.
Ja, det här är bara ett smakprov på vad som väntar, Sandie.
Vi ses igen?
Jag hoppas det.
I morgon? Klockan 20?
Du vet var du hittar mig.
Är det ett självporträtt?
Vad?
- Självporträtt? - Åh, nej.
- Det är bara någon jag känner. - Hon ser cool ut.
Det är hon också.
- Gillar du den där retrostilen? - Ja.
Det är något med 60-talet som tilltalar mig.
- Häftigt. - Jag måste gå och kolla upp det där.
- Jocasta... - Vad?
Åh.
Det här är ganska retro.
Sugmärket. Väldigt vågat.
Vad gjorde du igår kväll i Soho?
Var du ute med en kille? Eller tjej.
Här dömer vi inte.
Lev ditt liv på bästa sätt.
Du borde smeta lite salva på den, sötnos.
Hej.
Jag gillade verkligen det du ritade idag. Din design.
- Tack. - Och...
FÖRLÅT
- Det var inte nödvändigt. - Det var det minsta jag kunde göra.
Vad är det mesta?
Jag vet inte varför jag sa det.
Jag trodde att det skulle låta coolt.
Har du några planer ikväll?
Ja, det har jag faktiskt.
- Jag är ledsen, jag är lite sen. - "Lite" var inte det rätta ordet.
Jag har en känsla av att du kommer att förlåta mig.
Det är stängt.
Inte för dig.
Jack?
Vad händer?
En audition.
Kom igen, blås oss baklänges.
Så hon kan sjunga.
Jag kan fan inte tro det.
Jag kan.
- Jag ser fram emot att komma tillbaka in dit.
- Det är inte precis Cafe de Paris.
Det är perfekt, Jack. Tack!
- Som sagt, det minsta jag kan göra. - Mycket bättre än att vara en garderobstjej.
– Och vi måste alla börja någonstans. – Det måste vi.
- Tycker du att jag ska jag skaffa ett artistnamn? - Vad är Sandie en förkortning för?
- Alexandra. - Håll dig till Sandie. Det passar dig bra.
- Jag skulle behöva lite nya kläder. - Behöver du?
- Behöver du något annat? - En manager.
Känner du någon?
- Jag tror att jag kan "leda" dig.
- Så länge du menar det.
- Jag är med dig till det bittra slutet.
Jag kan inte tro det.
Det är definitivt en överraskning.
Om jag inte visste att det var du, skulle jag gå förbi dig på gatan.
Det får dig att se så vuxen ut.
Gillar du inte det?
- Jag gillar det om du gillar det. - Jag älskar det.
Jag är bara glad att du trivs i London, Eloise.
Mormor, det är allt jag någonsin har drömt om.
Det är ambitiöst... Det måste jag säga...
men jag är inte så säker på att detta vintagetyg kommer att bete sig.
Jag tror att det kommer att bli svårt att jobba med.
Det är precis vad den behöver.
Det behöver något elegant, men inte överdrivet strukturerat.
Okej. Fortsätt.
Så...
Det måste flyta. Jag gillar hur det draperas på hennes armar,
- och samlas vid hennes sidor.
Så du föreställer dig kunden när du designar?
När jag ser någon i den... när jag föreställer mig det, -
- har hon klänningen på sig.
- Klänningen bär inte henne. - Jag hoppas att ni alla lyssnade.
- Var något om 60-talet? - Det är utmärkt, Ellie.
- Och jag gillar ditt hår. - Tack.
Oh, jösses.
- Ja, det passar dig verkligen. - Det gör det, eller hur?
Allt var så bra gjort då.
Vi har en Biba-klänning i bakrummet.
År 1967, felfritt skick.
- Du borde prova den också. - Ja.
Ursäkta mig.
Ska du betala för den?
Ja. Förlåt.
- Det kommer att bli 375 pund. - Allvarligt?
3-7-5.
Ursäkta mig.
Jag undrar bara, anställer du fortfarande?
- Tyvärr, vi anställer bara irländska. - Åh.
Skojade bara.. Prata med Carol en trappa ner.
Man skulle kunna tro att jag var smartare än att ta emot stalltips från den där killen, -
- men efter alla dessa år, skulle du inte göra det?
Vad kan jag bjuda på, sötnos?
Jag hoppades på ett jobb.
- Sitt ner. Vill du ha något att dricka? - Ja tack.
- Kan jag få en vesper? - Det här är inte Mayfair, min älskling.
- Har du aldrig jobbat på en pub förut? - Nej.
- Men vi måste alla börja någonstans. - Du får en gin och tonic.
Vilka skift kan du ta??
Det är upp till dig.
Ursäkta mig.
Ursäkta mig, min vän.
- Jag pratar med dig, blondinen. - Förlåt, jag har ett möte.
Jag försöker inte ragga på dig, sötnos Oroa dig inte.
- Jag är inte orolig. - Du ser bekant ut.
- Vem är din mamma? - Min mamma är död.
Jag trodde att hon kanske var det.
Det är de flesta av dem.
- Ur vägen, för helvete! - Se vart du går, tjejen.
Herregud.
Kan jag hjälpa dig?
- Det är jag, Ellie. - Så är det.
Se på dig bara.
- Du har fått en ny frisyr. - Ja.
Jag ville prova något annat... Du vet, lite från 60-talet.
- Du spelar mycket av den musiken, eller hur? - Är det för högt?
Inte alls, men vad handlar det om? Det är mer min tid än din.
Min mormor spelar det ofta.
Jag gillar nog bara de gamla låtarna bättre än dagens.
Musiken var bättre, ja.
Mina damer och herrar...
...fortsätt att klappa.
Välkommen till den världsberömda -
- Rialto-revyn.
Nu på scenen, ge ett varmt välkomnande...
...till den exotiska, lockande marionettdockan!
Var är min Sandie? Kom igen, natten är inte över än.
Öppna dörren.
- Vad vill du? - Snacka inte skit. Det vet du.
Återigen, visa din uppskattning för Cleopatra!
- Okej, Jack? - Ha så kul.
Colin.
- Mr Pointer. - Okej då.
Sitt ner.
Vi blev lovade en underbar syn, -
– och du sätter dig själv i en bra position.
Tack.
Vi kanske kunde...
...ta några drinkar tillsammans, Sandie? Bara vi två.
Jag är med Jack.
Jack har inget emot det. Gör du, Jack?
Inte det minsta.
Sandie... Jag är ledsen, sir.
Sandie, kom tillbaka. Sandie!
- Jack, jag vill inte göra det här. - Du sa att du menade allvar med,
- att vilja uppträda. Om du vill fortsätta,
- då är det män som honom du måste behaga.
- Männen du verkligen behöver uppträda för. - Nej, Jack
Alla andra gör det. Vad gör dig så speciell?
Hon sa nej!
Vi måste alla börja någonstans.
Sandie, var inte en jävla idiot!
Sandie!
Kom hit, min kära!
Det var inte vad jag förväntade mig.
Sandie, det är så det fungerar.
Jag skulle göra som din manager säger.
Du vill väl inte göra mig olycklig?
Vakna!
Det var du som ville detta!
Mer än något annat, sa du.
Du vet att allt det här är ett spel för gallerierna.
Du vet vart det är på väg, Sandie.
Vart ska du springa till?
Hem?
Det här är bara ett smakprov på vad som komma skall, Sandie.
Coo-ee.
Jag vet att du inte sover.
Låt henne vara!
Du vet att du inte sover.
Det var du som ville detta!
Mer än något annat, sa du.
Vad gör dig så speciell?
- Ellie. - Herregud.
Ellie. Vad gör du?
- Vad gör du? - Börjar om igen.
Lyssna nu. Det här är bara ett gupp på vägen, okej?
Det är bara en förtroendekris, och jag ser det hela tiden.
Men du är verkligen inne på något här, så sluta inte nu.
Okej?
Är du på månen?
En kund.
- Hej. - Hej.
- Vad vill du? - Jag hörde att du jobbar här nu, -
- och jag ville ha en drink, så jag tänkte, slå två flugor med smäll.
Du verkade lite upprörd i klassen idag.
Jag tänkte att jag kanske kunde komma förbi och se hur du mår.
Tack.
- Jag menade, vad vill du ha att dricka? - Åh, ja.
- Tre Kronenbourg, tack. - Okej.
- Jag hörde att du fick ett nytt ställe. - Ja. Jag hyrde ett rum.
- Det är bra, eller hur? - Det är verkligen något annat.
Det måste vara skönt att bo ensam.
Det antar att det måste vara det.
Varför? Vad är fel?
Ingenting.
Jag är bara lite överväldigad just nu.
London kan bli för mycket.
Jag fattar.
Att flytta till staden kan vara lite av en mardröm.
Jag skulle ljuga om jag sa, -
att jag hade den bästa tiden i norra London hittills.
Var flyttade du ifrån?
Södra London.
Jag ska ge dem här till mina kompisar.
Men...
...jag vet hur det är att känna att man inte hör hemma.
Och jag är en bra lyssnare, om du någonsin vill prata
Det är meningen att de ska prata med dig om sina problem, -
- inte tvärtom.
MORMOR
Så hur mår du?
- Du berättar aldrig något för mig längre. - Allt är bra, mormor.
Hej då, vackra du.
Vi ses imorgon.
- Vem var det? - Det var ingen.
Vi är på puben. Vi är ett gäng som har roligt.
Vi?
Ja, orkanen Jocasta.
Alla faktiskt. Hela klassen.
- Något är fel. - Nej.
Ellie, jag hör det på din röst.
Mormor, jag är verkligen på krogen.
Jag jobbar här.
Jobbar du där? Varför?
- Jag flyttade från korridoren i college. - Åh, nej. Vad...
- Jag behövde mitt eget ställe. - Har något hänt?
- Har du sett henne igen? - Nej.
- Nej, mamma är inte här med mig. - Vad är det då?
Vad är fel?
- Snälla, berätta för mig. - Jag borde gå in igen.
Jag vet att du tror att du har något att bevisa, men det är okej att be om hjälp.
Hon gjorde inte det.
Mormor, jag måste gå.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
Okej, Ellie?
Eller ska jag kalla dig Eloise, -
- som den gamla låten?
Jag känner inte till den låten. Hur vet du mitt namn?
Jag gör det till mitt jobb att känna alla vackra tjejer här.
Alla deras problem.
Har alltid gjort det.
- Du röker, eller hur, min kära? - Nej.
Då tänker jag nog på en annan blondin.
Hur som helst...
Ta hand om dig.
Har Handsy besvärat dig?
"Handsy"?
Ja.
Mannen är som en bläckfisk.
Carol säger att han var en riktig charmör en gång i tiden.
Han tror förmodligen att han har en chans på dig.
Tror du på andar?
Vad är det för slags fråga?
Den där bruna smörjan betalar din lön.
Jag menar...
Tror du på spöken?
Spöken? Nej.
Varför?
Är du rädd här nere?
Denna plats är bara hemsökt av de goda tiderna.
När det är tomt hör jag bara skratten.
Varje gangster, varje snut, -
varenda fyllo med röda kinder har varit här inne,
- och allt gott humör har trängt in i väggarna.
Du kan nog bli full på just det.
Ja.
Ellie, jag älskar dig, min flicka.
Du passar in här.
Men du kan inte sova här.
Kom igen, de väntar på dig!
Rör mig inte!
Håll käften då.
Lämna mig ifred!
Du vet hur man dansar. Du vet varför du är här.
Sätt igång.
Hallå där.
Tack.
Vad heter du?
Alexandra.
Det är ett vackert namn.
Tack.
- Vad heter du? - Alexy.
- Det är ett vackert namn. - Tack.
Vad heter du?
Andie.
Det är ett vackert namn.
- Vad heter du? - Lexy.
Det är ett vackert namn.
Tack.
- Vad heter du? - Alex.
Nej.
Vad är ditt riktiga namn, min kära?
Jag antar att du är en snut eller nåt sånt.
Jaså, det gör du?
Så vad är det?
Sandie.
Du är för bra för det här, Sandie.
En vacker liten flicka som du hör inte hemma i rännstenen.
Jag skulle fly medan du fortfarande kan, min flicka.
- Du är bättre än så här. - Det tror jag inte att jag är.
Såklart du är.
- Ta en titt i spegeln. - Och om jag inte känner för det?
Då kan det vara för sent för dig.
Nej...
Sandie.
Sandie, titta på mig.
Titta på mig, Sandie! Titta på mig, Sandie!
Du vet var du hittar mig.
Det är ett vackert namn.
- Vad heter du? - Alexandra.
- Vad heter du? - Alexa.
- Vad heter du? - Andie.
- Vad heter du? - Sandie.
Det är ett vackert namn.
- Det är ett vackert namn. - Det är ett vackert namn!
- Andie. Sandie. - Det är ett vackert namn.
- Det är ett vackert namn! - Det är ett vackert namn.
- Det är ett vackert namn!
Det är ett vackert namn!
Har du planer ikväll, Ellie?
Jag skulle gärna komma ut.
Jag har inte ens sagt vad det är än.
Tja, nej.
Men du säger "ja" ändå?
Ja, jag måste komma ut lite.
Det är studentföreningskväll. En halloweenfest.
Måste vi inte klä ut oss?
Jag skulle gå så här.
Du är redan klädd i svart så det är perfekt.
Är det tillräckligt?
Jag tänkte kladda på lite av det här.
Säga att jag är ett spöke.
Så vill du hemsöka den här festen med mig?
Hej, vill du dansa?
- Jag kanske behöver lite alkohol först. - Okej, jag fixar det..
Det behövs inte, ni två.
Svep de här.
Glad Halloween, turturduvor.
Sandie!
El? El!
Vad är det för fel, El?
Jag behöver lite frisk luft.
Ellie!
Ellie.
Finns det något jag kan göra?
Jag vill inte vara så här.
Hur?
Jag önskar bara att jag var som alla andra.
Jag är glad att du inte är det.
Vill du gå någon annanstans?
Jag får inte ta hem killar.
Okej.
Så du måste vara tyst.
Okej.
Vill du helst inte bara sova?
Nej, jag bryr mig verkligen inte om att sova.
Jag kan hålla dig vaken.
Vad säger jag?
- Kom igen. - Jag kommer!
Ellie!
Okej.
Lämna mig ifred.
Är allting okej?
Släpp henne.
Vad är fel?
- Släpp henne! Släpp henne! - Jag är inte på henne.
Vem vill ha dig överhuvudtaget?
Du tillhör mig!
Jag äger dig!
Var aldrig olydig mot mig.
Ellie.
Det är jag som ska betala, inte du.
Vad är fel, Ellie?
Vem vill ha dig nu?
Eloise! Vad händer där inne?
Inga manliga besökare!
Vem är där inne?!
Jag ringer polisen!
Helvete.
Få ut honom!
Vart vill du gå, va?
Vart ska du? Vart ska du?
Helvete.
Ut härifrån! Ut härifrån!
Ut härifrån!
Du vet var du hittar mig.
Mår du bra?
Ja.
Gjorde han dig illa?
- Nej. - Är du säker?
Han gjorde mig inte illa.
Vi pratar om det i morgon bitti.
Förlåt.
För allt.
- Det kommer inte att hända igen, eller hur? - Nej.
Jag betalar också för spegeln.
- Vi betalar alla för en trasig spegel, sötnos. - Miss Collins.
Bodde det en tjej på övervåningen förut?
Många tjejer har bott här genom åren.
Någon som heter Sandie?
Många tjejer har bott här genom åren. Alla använde inte sina riktiga namn.
Varför frågar du?
Har någon dött i mitt rum?
Det här är London.
Någon har dött i varenda rum, -
- i varenda fastighet i hela staden.
Även i alla gathörn.
På tal om det, jag skulle ha dödat din vän igår kväll om jag hade fångat honom.
Så betrakta dig själv som lycklig, trasig spegel eller inte.
Vart ska du?
Vart ska du? Vart ska du?
Vart ska du?
God morgon, Ellie.
Något måste ha hänt i natt.
Vad tror du?
Tycker du att den är lite lång?
Ja.
Du vet var du hittar mig.
Eloise, vad är det för fel?
Ellie, är du okej?
Vad fan är hennes problem?
Ellie.
Prata med mig.
Ellie! Ellie!
Ellie!
Vart ska du?
Var försiktig vart du går, min flicka.
Det är män som honom du måste behaga.
Då kanske det är för sent för dig.
Du måste bara lyda mig!
Jag pratar med dig, blondinen.
Det här är London.
Du ser bekant ut.
Gjorde han dig illa?
POLIS
Bara så jag har det här klart.
Du bevittnade mordet i går kväll, -
- men du tror att det var en glimt från det förflutna.
Mordet på en ung kvinna i mitten till slutet av 1960-talet, -
- av en man som du tror är hennes hallick.
- Ja. - Du är konststudent, eller hur?
Mode.
Har du någonsin tagit hallucinogener?
Lsd, svamp, meskalin?
Du kommer inte att hamna i problem om du har.
Jag vet att det låter galet, men jag tar inte droger. Jag tar ingenting.
Du var på en fest förut. Kan någon ha gett dig något i din drink?
- Köpte någon en drink till dig? - Svep de här.
Nej.
Det började före igår kväll.
När jag var nykter såg jag landmärken i mina drömmar, detaljer om nattklubbar.
Ställen jag aldrig har varit på förut. Sedan såg jag detaljerna i verkligheten.
Jag vet att något hemskt har hänt den här flickan,
- för att jag upplever dessa visioner, dessa andliga visioner från det förflutna.
Ända sedan jag flyttade till London har jag sett Sandie.
Det är den mördade flickan.
Har du bara varit här en kort tid?
Ett par veckor.
London, tja, kan vara mycket.
Kanske skulle det hjälpa att prata med någon.
Lyssna på mig nu, snälla!
Har det förekommit episoder av schizofreni eller psykiska problem i din familj?
Jag vet vem mördaren är.
Det är hennes pojkvän, det är hennes hallick, Jack.
Jag har sett honom i nuet.
Det finns en man som jag har sett runt Soho,
- som följer mig.
Första gången jag såg honom var utanför en av dessa modellställen.
Han märkte mig inte riktigt,
bara först när jag ändrade mitt hår till samma stil, -
- som Sandies, den mördade flickan.
Denna frisyr?
Poängen är att jag har sett Jack.
Jag har sett mördaren som en gammal man runt Soho.
Kan du begränsa "runt Soho"?
Han dricker på The Toucan.
Jag tror att vi har allt vi behöver.
Sedan säger hon att mördaren dricker på The Tucan och smalnar av det -
- till mig, dig och resten av Soho.
Jag sitter och tänker:
"Det här är fullständigt skit, älskling."
Miss Turner.
Gå inte. Jag vill att du stannar.
För att övertyga dig om att jag inte är galen?
Det tror jag inte att du är.
Du behöver lite hjälp för att hitta rätt. Ett stödsystem.
Du har gjort rätt. Hör du?
Jag vill utreda Sandies mord och jag har din kontaktinformation.
Om något dyker upp så kontaktar jag dig.
Tack.
Men sådana gamla fall kan vara svåra när man inte har något konkret att gå efter,
som till exempel ett efternamn.
Jag skulle vilja leta upp mördade kvinnor, försvunna personer -
- i centrala London från 1960 till 1969.
Är du inte en modestudent?
Ja, det är forskning.
Tar du några coola bilder, baserade på ökända mordsajter eller något?
Ja. Ja, det stämmer.
- Mord. - Det är det.
CAMDEN BARTENDER KNIVHUGGEN TILL DÖDS
POLISKVINNA SKJUTEN NÄRA SCRUBS
BOXARE I DOMSTOL FÖR MORD PÅ BARTENDER
- Hej, Ellie, jag har din... - Herregud, John!
- Varför viskar du sådär? – Det är ett bibliotek.
Ja...
Jag har dina grejer.
Du sprang iväg.
Glömde din väska.
Alla är här och förbereder sig för provet.
Angående igår kväll...
Om jag gjorde något fel...
Nej, du gjorde inte. Tyvärr, det här handlar inte om dig.
Vad är det då, El?
Du kommer att tycka att jag låter galen.
Säg det.
Igår kväll såg jag något.
I sovrummet, från förr.
Vad såg du?
En flicka blev knivskuren.
En tjej som bodde i mitt rum.
Sandie. Hennes mördare finns fortfarande där ute.
Så jag letar efter mördade kvinnor och försvunna personer från 60-talet, -
- för att försöka ta reda på hennes namn.
Om jag inte gör det blir jag galen.
Kanske har det redan hänt.
- Spring gärna iväg om du vill. - Lyssna.
Min moster tror på allt möjligt konstigt.
Säg bara vad jag kan göra för att hjälpa till.
Du kanske vill börja med nästa års lådor:
1966
Oh, jösses. Är det bara för ett enda år?
London är en dålig plats.
Biblioteket stänger om 15 minuter.
TVÅBARNSFAR FÖRSVANN, ANTAS VARA DÖD EFTER MAYFAIR-FESTEN
LÄRAREN FÖRSVINNER EFTER NATTEN I SOHO
YORKS FABRIKSÄGARE FÖRSVUNNEN I TVÅ VECKOR
Det var snabbt.
Fan åt det här!
Såg du det där?
Ashley, hon kunde ha dödat henne.
Det är okej.
- Det är okej. - Det är inte okej.
Vad i helvete?!
Vakter!
Stanna här.
Jocasta! Jocasta, vänta!
Vakter!
Sluta!
Jocasta, det var en olycka.
En olycka? Fan, skämtar du med mig?/
Vakter!
Vad hände med mig?
Hej!
Vart tror du att du är på väg?
Tror du att du bara kan gå iväg?
Lämna mig ifred!
Kom tillbaka, din hora!
Kom tillbaka, hora!
Jag pratar med dig, Sandie!
Lämna mig ifred!
Jack?
Jack! Jack!
Jack!
Var fan har du varit nånstans?
Jag har tagit ditt jobb därnere den senaste timmen, för helvete.
Ellie, gå ner till källaren, min flicka.
Du har en kund.
Och här är hon.
Vet du att det är din sång vi hör?
Jag lade precis på den på jukeboxen och så dyker du upp.
Carol var orolig för dig. Hon trodde att du var borta.
Jag svarade att folk aldrig riktigt försvinner.
De är alltid här någonstans.
- Jag är här. - Det är du är verkligen.
Jag vill ha ett glas 1664, min kära.
- Jag hörde att du var en charmör. - Var det?
Hur vågar du?
Jag är det fortfarande.
Du förlorar det aldrig.
- Kände du många av tjejerna här i grannskapet? - Många?
Jag kände dem alla.
Sandie?
Vem kände inte till Sandie?
♪ Min Eloise-a ♪
♪ Jag skulle gärna glädja henne ♪
♪ Jag skulle älska att bry mig ♪
♪ Men hon är inte där ♪
Skrämmer jag dig?
Nej.
Jag kände alla tjejerna.
Jag väljer att tro att jag tog hand om dem.
Jag var tvungen att hålla reda på dem.
Hålla dem i hårt koppel.
Sandie, hon var något speciellt.
Hon hörde inte hemma här.
Jag tror att hon var för bra för det.
När allt kommer omkring ser ni alla likadana ut.
Jag vet vad du har gjort.
Jag har gjort många saker, Eloise.
Du måste vara mer specifik, min kära.
- Jag vet vad du gjorde mot Sandie. - Jasså, det gör du?
Ja, jag såg henne.
Jag ser henne.
Jag vet vad som hände.
Vad som än hände med Sandie var det självförvållat.
Ingen förtjänar det ödet.
Lyssna.
Jag vet var du bor, Eloise.
Jag vet inte vad du har sett eller hört, -
- men jag kan berätta att Sandie hamnade precis där hon ville vara.
Konstigt att du nämner henne, för det första jag gjorde, -
när jag släpade mig tillbaka till denna eländiga rökiga håla, -
- var att söka upp det gamla skrovet.
Men det visar sig att vissa människor inte vill bli hittade.
Men du dödade henne.
Tror du att jag dödade Sandie?
Jag vet att du gjorde det!
Jag tror att du kommer upptäcka att det var Alex som dödade Sandie.
Kom tillbaka.
Nej. Jag har fått nog av den här frågesporten.
Du tror att hon var en ängel,
- men låt dig inte luras.
Jag spelar in konversationen. Du kommer inte undan med detta!
Än sen då? Jag gör det som passar mig.
- Polisen vet det! Jag sa det till dem! - Som att jag bryr mig.
Vänta!
När du ser Alex i vilket helvete hon än sitter i, -
- hälsa henne då från mig
Du gode gud...
Herregud.
- Vad hände? - Han stannade precis mitt på gatan.
Åh, Lindsey, din stackars sate.
Ring efter ambulans.
Nu!
Säg att han brukade arbeta inom polisen.
- Då borde de nog skynda sig. - Okej.
Lindsey?
- Är han en polis? - Han är en före detta ställföreträdare.
Han brukade vara en snut i Soho i flera år, -
- och jobbade på Red Light District, och se på honom nu.
Så han heter inte Jack?
Jack?
Nej, sötnos.
Det är Lindsey.
Ja, han ser väldigt illa ut.
Jag antar att du är en snut eller något.
Gör du det?
Jag skulle fly medan du kan, min flicka.
Ellie?
Ellie!
Jag har svikit dig.
Jag har svikit mamma.
Du har inte svikit någon.
- Det kan man aldrig göra. - Okej.
Ellie, jag vet inte vad som hände, men det är okej att komma hem.
Du har inte svikit någon.
Jag kommer och hämtar dig imorgon tidigt.
Nej, mormor, jag kan inte stanna en natt till.
Jag får någon att köra mig nu.
Ellie?
- Ellie? Hallå?
Hallå?
Jag vet någon som kan hjälpa till. Jag ringer tillbaka.
Ellie? Eloise?
- Ellie! - John!
John!
Ellie.
Tack Gud. Jag såg de blinkande ljusen och jag tänkte...
Jag är rädd här.
- Jag tar dig hem till dig. - Nej, jag vill åka hem. Hem!
Jag måste komma bort från London.
- Kan du ta mig till tågstationen? - Glöm tåget. Jag kör dig.
Har du en bil?
Hur ska jag annars ta mig till norra London från södra London?
Jag går in dit, -
– hämtar mina grejer och aldrig se det där jävla rummet igen.
Ska jag komma upp och hjälpa till?
Nej, miss Collins skulle förmodligen döda dig om hon ser dig igen.
Om jag ber henne kanske jag får tillbaka en del av min insättning.
Helvete.
Om jag inte är tillbaka om 15 minuter, kom in efter mig.
Okej.
Miss Collins, det är jag, Ellie.
Jag kommer, sötnos.
Du ser ut som någon som har sett ett spöke.
Jag behöver din hjälp.
- Är du ensam? - Ja.
Jag gör te. Kom in.
Din musik på övervåningen fick mig att hitta mina gamla skivor.
Jag tog ett brev till dig av misstag.
Det ligger i den högen.
Döm mig inte på cigaretterna.
Allt tjafs i går kväll fick mig att börja om igen.
Förlåt.
Det är inte ditt fel.
Jag var alltid nära att börja igen.
Så...
Hur kan jag hjälpa dig?
Miss Collins, jag är verkligen ledsen att jag gör det här.
Jag vill inte vara den här personen, men jag åker härifrån ikväll.
Åh.
Gör du det?
Jag mår inte så bra här och jag...
Jag måste verkligen åka hem och jag lovar att jag ska betala för spegeln, -
- men jag behöver en del av min insättning. - Ta det lugnt.
Jag vill inte tigga, men det har varit en katastrof.
Tyst nu. Ta det lugnt.
Drick ditt te.
Du gick till polisen, va?
Angående rummet på övervåningen, eller hur?
Ja.
En trevlig poliskvinna kom,
- och ställde frågor om dig.
Om ditt välmående.
"En hälsokontroll♪, kallade hon det.
Det oroade mig.
Du påstått att en tjej dog där uppe.
Förlåt.
Det är roligt eftersom...
...det ligger ett korn av sanning i det.
Jag hade inte tänkt på det innan du nämnde det, men...
- på sätt och vis dog förmodligen en thej där uppe.
Mitt unga jag...
...som kom hit till storstaden.
Sandie.
Jag hade förhoppningar och drömmar precis som du.
Jag ville bli sångare.
Jag ville uppträda.
Gå upp på scenen.
Att vara prostituerad är lite som att vara skådespelerska, antar jag.
Du måste låtsas att du är någon annan.
Någon som inte är du.
Jag låtsades att jag var någon annanstans.
- Det är för sent för dig. - Att detta inte hände mig.
Försöker glömma allt...
Alla dessa män.
Deras ansikten.
Jag ville utplåna dem.
Jag var tvungen.
Låtsas att de inte var någonting.
Så ja, man kan säga att Sandie dog i det rummet.
Hon dog i det rummet hundratals gånger.
Och så en natt...
Mannen som satte mig där...
Mannen som satte mig i arbete...
Mannen som stal min dröm...
Tja...
Jag högg honom...
...hundratals gånger.
Och vet du vad, Ellie?
Får jag kalla dig Ellie?
Ja.
Det kändes rätt, Ellie.
Alla dessa svin,
som kom och ringde på min klocka,
- kom smygande uppför mina trappor, -
- de skickade mig till helvetet, så...
Jag skickade dem till deras.
Tidningarna kallar dem "försvunna personer".
För mig var de redan förlorade.
Så de vet inte var de är.
Jag säger att de inte visste vilka de var.
Jag gjorde alla en tjänst.
Jag skulle inte låta mig utnyttjas längre.
Jag skulle inte låta den här staden knäcka mig.
Jag är så ledsen.
Varför? Det är inte ditt fel.
Nej, jag menar, jag förstår dig.
Jag vet vad du har gått igenom.
Åh.
Gör du det?
Det var inte meningen att du skulle få problem med polisen.
Åh, glöm det.
De tror att du är galen.
Och du kommer inte berätta det för någon annan.
Nej.
Självklart inte. Jag skulle aldrig göra det.
Nej. Jag tror...
Jag vet säkert att du inte kommer berätta för någon annan.
Oroa dig inte. Jag kommer inte hugga dig som de andra.
Jag skulle inte göra det mot dig. Nej.
Du somnar.
Alla kommer att tro att du begick självmord.
De trodde att du skulle göra det ändå.
De är alla mycket oroliga för dig.
Gud välsigne dem.
Så du... Det är bara att luta sig tillbaka och koppla av...
...och så kan du slumra...
...till lite av din härliga musik.
Ingen mer spänning för dig ikväll.
Du sa att du var ensam! Lilla lögnerska!
Nej.
Jag är på väg, min vän.
Vad är det?
Jag är här för att träffa Ellie.
Hon är på övervåningen. Kom in.
Spring!
John!
Vill du lugna dig lite!
Du väcker upp de jävla döda!
Mina damer och herrar...
Ellie!
...ännu en gång Miss Sandie Collins!
Låt henne vara!
Sluta!
Det brinner!
Jag kommer och tar dig!
Eloise!
Släpp in mig!
Hjälp.
Eloise!
Jag kommer in.
Döda henne.
Rädda oss.
Döda henne.
Nej.
- Det är ett vackert namn. - Sandie!
Det är ett vackert namn.
- Sandie! Sandie! - Det är ett vackert namn.
Jag är med dig till det bittra slutet, Sandie
Det var du som ville detta.
Mer än något annat, sa du.
Jag gjorde inte...
Jag ville inte ha något av detta.
Jag vet.
Jag såg det.
De förtjänade det.
Jag vet.
Jag vill inte hamna i fängelse.
Hela mitt liv har jag suttit fängslad.
Nej! Nej!
Snälla du.
Du behöver inte göra det här, Sandie.
Du kan leva.
Var söt och lev.
Du måste släppa taget!
- Försvinn! - Nej!
Du kan inte rädda mig.
Rädda dig själv.
Rädda pojken.
Gå!
John, res dig upp!
Och nu, med en kollektion som vrider tiden tillbaka till det svängande 60-talet, -
– det här är förstaårsstudenten Eloise Turner.
Och ännu en gång, Eloise Turner.
Jag visste att du skulle klara det.
Du är en stjärna, Ellie.
Tack!
Det var otroligt.
- Du är verkligen så modig. - Så modig.
Tack.
Det är här hon kommer att vara. Där borta.
Där är hon.
Min stora modedesigner.
- Det var fantastiskt, El. - Åh, det var det.
- Det var det verkligen. - Du är fantastisk.
Tack.
Vad glad jag är att jag kunde vara här och se det.
Jag är också glad att jag kunde vara här och se det.
Du behöver inte mig för att säga detta, men...
...din mamma skulle ha varit så stolt över dig.
Jag vet att hon är det.
Översättning: JB