СЕРІАЛ NETFLIX
Сірі, дзвони татку по FaceTime.
Ти зіпсував удар. Що таке?
Вибач. Вітаю тебе з днем народження.
Овва! Ґері забив м’яч з одного удару. А він офіційно сліпий на одне око.
Молодець, Ґері.
Чудово. Ти отримав мій подарунок?
Ні. Але Сал-молодша подарувала мені цю люксову футболку.
Сестра подарувала тобі футболку?
Так, благослови її боже.
Вона ніколи не забуває, що її старий любить Лефті Мікельсона.
Узагалі-то це я їй сказав, що ти любиш Лефті Мікельсона.
Це була моя ідея.
Тоні, ти задовбав. І це на мій день народження.
Вибач мені за це.
У день, коли твоя бабуся виштовхнула мене. І це ще з моєю головешкою!
Вибач. Я просто хотів сказати, що люблю…
А в тебе класна сестра.
Мій тато теж мене не любить. Ще одна спільна риса між нами.
Краватка в порядку?
-Так. До завдання готові. -У порядку? Добре.
Нерде, я теж думав вам дзвонити.
-Великі уми. -Чого ви хотіли, Нерде?
Сер, минуло чотири місяці, як персоналу Космічних сил
заморозили зарплату через скорочення бюджету.
Тільки не проси надбавку.
Чорт, Нерде.
А в тебе сталеві яйця, так?
Вислухайте, сер. Думаю, навіть незначна надбавка допоможе
втримати цінних співробітників від пошуку роботи в іншому місці.
Як ви й сказали, минуло чотири місяці,
тож піднімайте це питання на сьогоднішніх зборах
Комітету зі збройних сил.
Бо тут є що обговорити.
Сьогоднішніх? Є ще щось, що я маю знати…
Ну, добре, він відключився.
-Звідки він знає, які у вас яєчка? -А звідки ти знаєш, які в мене яєчка?
Мене це цікавить як власника одного яєчка.
-Ось так. -Справедливо.
«Дженезис 35X-20».
Сигнал надходить, онлайн.
Добре. Наступний.
«Раш 2112».
«Дженезис», «Раш».
Усі ваші супутники названо на честь рок-гуртів 70-х?
Я ніколи про це не задумувався.
Я теж.
Так.
Докторе Чене, усе гаразд?
У мене? Авжеж.
Вам дзвонили зі SpaceX?
SpaceX?
Ні.
Отже, дзвонили?
Я ж сказав, що ні.
Я бачу, що ви брешете.
Як?
Після того як я сказав «SpaceX», ви перестали кліпати й дихати.
Так, вони запропонували мені роботу.
Мені шкода, докторе Меллорі.
Дарма. Погоджуйтеся.
Там у 5 разів вища зарплата й менше бюрократії.
Але ж ми команда. Ви Джордан, а я ваш Піппен, еге ж?
Але зоряний час Піппена —
рік у лізі без Джордана.
Ви маєте перейти туди й лишити власний спадок.
Докторе Меллорі?
На супутнику «Блу Ойстер Калт 181-X» не відповідають ні камера, ні привод.
Докторе Чене, проведіть діагностику.
Зустрінемося в офісі генерала Нерда. І захопіть аспірин.
Чорт би побрав SpaceX.
Ідіть на хрін зі своїм зарядним пристроєм для Тесли.
Грьобані дупи.
Щоб ваше авто з’їхало з мосту
і довбануло вас струмом, кончені придурки.
-Привіт, жучок. -Привіт.
Сподіваюся, ти не страждаєш цією дурнею з торгівлею акціями.
Ні, ти ж заборонив мені, пам’ятаєш?
І чудово.
Адже знаєш що, сонце? Удача — це не досягнення.
Я хочу, аби ти отримала досвід
і з гордістю згадувала, що ти це змогла.
Ага. Саме тому я хочу поїхати в Португалію.
Доктор Меллорі її любить.
Може, це буде ксенофобія, але Португалія — це відстій.
Неймовірно паршиве місце.
Нагадую, що ти сам дозволив мені взяти на рік перерву в навчанні.
Пам’ятаєш? Ти сказав, що «не проти» подорожей.
Так, звісно.
Але за тридцять кілометрів від нашої бази теж є чудові
пішохідні маршрути.
Хіба це за кордоном?
Капітане Алі, допоможіть вирішити суперечку.
Я думаю, Португалія — це відстій. А ви?
Що?
Ні.
Лісабон — чудове місто. Ти туди збираєшся?
Для кого ця вистава? Ми не португальці.
Звісно. Сер, мені треба з вами поговорити.
Тільки не це! Боже!
О господи! Спрацювали спринклери! Я тут ні до чого!
Ось для чого я зберігав серветки від їжі на виніс. О господи…
Бреде, візьми відро зі шваброю.
Так, точно. Це чудова ідея.
Наразі це найкращий доказ існування Бога —
автомати, що безкоштовно видають «Ем енд Емс».
-Нямка. Дякую за наводку. -З арахісом.
Що в біса відбувається?
Ні, я казав, що подарую тату
футболку від Лефті Мікельсона.
А ти взяла й вкрала мою ідею.
Це серйозне звинувачення, Тоні.
Як адвокат попереджую, що це підстава для позову.
Вибач. Ти подаси в суд на брата через футболку?
Придовбешся й дізнаєшся. Бувай! Я буду в «Діснейленді» з татком.
Що? Це ж я хотів повести його туди. Покатати на гірках, та він мене не візьме.
Я знаю. Бувай.
Що? А що це таке?
Ти бачив? Я проходжу повз і думаю: «А це що?».
Піднімаю й бачу, що це травка. Тут хтось курив травку.
Це був не я.
Я чув твою розмову по телефону.
Це про твого тата?
Ні, Бреде, це не про мого тата.
Ясно.
Так, добре. Ми говорили про мого тата.
Родина — штука складна, розумієш?
І дослужившись до однозіркового генерала, я дізнався,
що мій тато бачив мене турагентом.
Турагентом.
Так, але я це не потягнув.
Дай я затягнусь петрушечкою.
-Ти певен? -Авжеж.
-Не стрімайся! -Помаленьку.
Ось так.
Мого тата можуть вразити лише гроші, які я заробив.
На все інше в моєму житті йому просто начхати.
Тільки не кажи генералу Нерду, але мені запропонували роботу —
просувати косметику Еддісон Рей.
Крутяк.
Спершу приколи із супутником, потім — зі спринклерами. Невже це збіг?
Який супутник?
«Блу Ойстер Калт 181-X», сер. Двигуни працюють безладно.
Де він?
Був на 46 градусах північної широти та 37 градусах східної довготи.
Над Азовським морем.
Ага. Вау, як ви здогадалися?
Моя кар’єра — самі здогадки.
Це ж над Росією. Полагодьте все, щоб воно не впало на них.
Чене, ідіть у головну серверну
і спробуйте підключитися безпосередньо до супутника.
Капітане, перевірте, що там в АНБ.
Так, сер.
-Тільки не сьогодні. -Господи.
Ось чому це перевірка після 4 місяців.
Привіт.
Я почекаю наступний. А ти їдь.
Думаю, ми витримаємо коротку поїздку в ліфті.
Чудово.
Узагалі-то я маю поговорити з тобою.
Тобі ліпше почути це від мене.
Я думаю піти з Космічних сил.
-Гадаю, настав час щось змінити. -Справді?
Так, я збиралася повідомити генерала.
Може, я займатимуся нерухомістю
або повернуся на Гаваї, кататиму людей на гелікоптері.
Отакої. Звучить круто.
Насправді я теж думаю перейти.
-Та невже? -Ага.
Мене кличуть у SpaceX.
Овва, вітаю тебе.
Це класна пропозиція.
Ти ж ідеш не через мене, так?
Що? Ні. А ти йдеш не через мене?
Ні.
-Чудово. -Точно.
Ніхто ні через кого не йде.
Марку, чи не забагато збігів?
Думаєш, це росіяни хакнули супутник?
Думаю, вони хакнули
значно більше…
ніж просто супутник.
Тату, цей тупий Wi-Fi ліг.
-Ага, ось так. Усе під контролем. -Ич! Іди прямо.
Не треба. Ти піднімаєш…
Це не я.
Упс. Що за фігня?
Чорт. Схоже, ми застрягли.
-От лайно. -Немає зв’язку.
-Що? -Бляха.
Але звідси ж має бути якийсь вихід.
Двері відчиняться, коли відновиться електропостачання.
Ні!
-Ти в порядку? -Ні! Бляха, ми застрягли!
-Тихо. -Агов!
-Просто… -Допоможіть!
Тихіше. Не розгати ліфт.
-Хтось чує мене? -Заспокойся.
Усе буде добре. Ти будеш у порядку. Окей?
Допоможіть! Ми, бляха, застрягли тут!
-Агов! Анджела здуріла! -Допоможіть!
-Врятуйте нас! -Допоможіть!
Обережніше, жучок.
Що відбувається?
Ми точно не знаємо, що сталося.
Ми думаємо, це був перепад напруги,
після чого
усе пішло шкереберть.
ЩО ТАМ ІЗ НАШОЮ НАДБАВКОЮ?
Ходімо. Відійдемо від комп’ютерів.
Що там, Ксайлере?
Нас відрізали від систем
і витісняють з орбіти над Росією наш супутник.
Нащо?
Щоб поламати цей супутник і зганьбити нас перед усіма,
бо вони можуть.
І виставити нас посміховиськом.
Схоже, тепер жодної надбавки.
Треба відновити зв’язок із двигунами.
Як пізно настане пізно для «Блу Ойстер Калт»?
-За годину? -За годину. Добре.
-Наші комп’ютери заблоковано. -Ага.
А ключі є в когось у Росії.
У нас немає зв’язку. А вони можуть чути нас через комп’ютери?
-Схоже на те. -Стривайте-но.
Ми можемо це використати. Обернути на свою користь.
Вони не знають, що ми знаємо,
та ми знаємо, що вони не знають, що ми знаємо.
Так, Бреде?
Ні.
Ми збрешемо. Змусимо їх думати, що ми слабші, ніж насправді.
-Обожнюю це. -Напустимо туману.
Що ти робиш, коли нападає російський ведмідь? Ти вдаєш…
-Шахіста? -Мертвого, так?
Ага. Я вдаю мертвого в грі в шахи.
-Тепер зрозумів? -Ні.
Ми роздуємо з їхньої атаки трагедію,
і згодом вони просто перехочуть грати в цю гру.
-Супер. -Ти не зрозумів.
-Ні. -Ми розіграємо невеличку виставу.
А ви знаєте щось про театр? Я можу допомогти.
Колись я грав у різдвяній п’єсі про Діву Марію.
В академії для хлопчиків.
Я буду грати вас.
Ні. Я буду собою, а ти — Бредом.
Така собі роль.
І хто в цьому винен, Бреде?
Боже, тут така спека, так?
Ще трохи, і я тут просто засмажуся.
Думаю, це в тебе панічна атака, але все добре.
Просто дихай. Усе гаразд.
-Знімай штани. -Що?
А також сорочку. Усе знімай. Спробуємо це.
Іди сюди.
Чекай. Не вірю, що я це кажу,
але секс тобі зараз не допоможе.
Чом би не спробувати, га?
Ні.
Я не хочу знову потрапити в пастку.
Анджело, ти вже не на Місяці, ясно?
Ти в безпеці тут, на Землі.
Тут вдосталь повітря. Ну, я так думаю.
Вибач, останнє речення було зайвим.
Тут вдосталь повітря. Усе добре.
Зосередься.
Зосередься на диханні
і на об’єкті перед собою.
Дивися на мої окуляри. От сюди.
Окуляри.
Зосередься на моїх окулярах і дихай.
-Окуляри. -Ага.
Добре.
А чому ти не знімав окуляри під час сексу?
Завжди хотіла спитати це в тебе.
Бо в мене не було можливості їх зняти.
Усе відбувалося дуже швидко.
А ще
я хотів бачити твоє обличчя.
І коли ми близько? У тебе жахливий зір.
Так, кошмарний. Очі в мене просто для краси.
Ага.
Ти молодець.
«Генерале Нерде, хто може стояти за цією підлою атакою?
Як чотиризірковий генерал я відчуваю тут китайський слід.
Ця країна стає все потужнішою.
Якби я жив поруч,
то об’єднався б зі старими союзниками з-за моря».
А це що таке? Я так не говорю.
«Якби тільки китайці знали, що насправді було на супутнику.
О ні, я забагато сказав.
Що ж це було, сер?
Це засекречено, міс Тевісток, мій вірний секретарю.
Це експериментальний супутник.
Він працює від пів тонни
плутонію 243 — найсмертоноснішої радіоактивної отрути.
Детальніше про це розповість
найвідоміший у світі експерт із плутонію
професор Монтґомері К. Теннер».
Він приїхав верхи на коні, бо він колоритний дивак.
«Здоровенькі були! А ось і я.
Зараз я злізу з коня».
Це ти професор?
Я подумав, ви зависли. Можете бути механіком.
«Професоре, скажіть щось хороше.
Я професор, і в мене немає хороших новин.
Якщо супутник розіб’ється,
він уб’є мільйони людей по всій нашій любій Росії.
-Що? -Це жахливо.
Шкода супутник.
Ми всі в небезпеці. У серйозній небезпеці.
Якщо ми не розблокуємо комп’ютери, то станеться щось дуже погане».
-Ні? Боляче? -Продовжуй.
Моя мама так робила, коли я хворів.
Це типу больова точка.
-Ага. -А це приємно.
Знаєш, я приготував пасту з фетою з тіктока.
Так, але не зрозумів смак. Що тобі в ній подобається?
Не знаю. Я її не куштувала.
Я хотіла, щоб ти перший приготував.
-То я піддослідний кролик? -Ага.
Ми могли разом скуштувати.
Я щовечора їв це протягом тижня. Це була неабияка гидота.
Вибач за це.
Я мала б допомогти тобі хоча б раз.
Ага. Можеш не вибачатися.
Я знаю, що наламав дров.
Думаю, ми обоє наламали.
Так, гадаю…
-Так. -Так.
Схоже, усе пішло перевертом,
і хотілося б забути образи й почати з чистого аркуша,
повернутись і…
«Професоре, чи можемо ми щось зробити,
аби не дати цій гігантській брудній бомбі на орбіті
впасти й убити сотні мільйонів людей?
Ні, ви нічого не можете зробити.
Як професор і дивак я вважаю, що все втрачено.
Професоре, я не розумію.
Я лиш майстер з обслухування… тобто з обслуговування,
але чому ми не можемо виправити все
на своїх комп’ютерах?
Адже ніхто не хоче, щоб загинули мільйони людей.
Дурний механіку!
Ми не можемо використати комп’ютери, бо китайці…»
Сер!
Нас розблокували!
Овва.
Щоб повернути KH-11 на орбіту, слід негайно ввести нову телеметрію.
Слухаюся, сер.
Але я мушу в дечому зізнатися.
Я ходив у вечірню школу,
і в мене три наукові ступені.
Чудово. Розкажете про це пізніше, механіку Фреде.
Є зв’язок із супутником.
Добре. Вмикайте двигуни й бортову камеру.
Вибачте, ми застрягли в ліфті.
Ага.
Це в тебе помада?
Що? Ні. Ксайлере, ану геть із мого місця.
Прошу, дистанційну навігацію перезавантажено.
Докторе Чене, обчисліть нові дані для двигунів
і негайно передайте їх на «Блу Ойстер Калт».
Добре. Зараз, докторе…
Бляха!
-Що таке? -Серйозно?
Ти зараз будеш оновлюватися?
Протягом 49 хвилин я не зможу обчислити дані для супутника.
Час до зіткнення?
11 хвилин і 44 секунди.
Грьобаний Майкрософт!
Добре.
Грьобаний!
Ну, добре.
Едріане, скажи, що в нас є план Б.
Ось так, чудово. Стара школа.
-Мені це подобається. -11 хвилин і 7 секунд.
Гаразд. Я знаю, бо на екрані є таймер. Усі його бачать.
Що відбувається?
Послухайте.
Доктор Меллорі зараз вручну робить усі обчислення.
І може закінчити з ними в останню мить.
-Готово. -Чудово. Він це зробив.
Ксайлере, введи ось це.
Хвала небесам.
Ні, це ще не все. Чене, а чому супутник не відповідає?
Бо автопілот перезавантажується.
Тоді керуй ним вручну.
Що?
За допомогою клавіш W, A, S, D можна контролювати тангаж і крен. Уперед.
Гаразд.
Ти зможеш, Чене. Я в тебе вірю.
-Бляха. -Давай.
Знаю, але орбіта знижується. Це ж вам не «Фортнайт».
Дай мені. Добре.
Низька орбіта.
Є. Пташка знову в небі.
Супер!
Тепер «Блу Ойстер Калт» може більше не боятися женця, як у пісні!
Капітан Алі рулить!
Як і доктор Меллорі з математичними дивацтвами!
Ні. Ми всі молодці.
Обожнюю нашу команду! Ви найкращі!
Доки ми разом, ми зможемо все.
Ага. Сер, ми можемо зараз поговорити?
Зараз 15:50, а міністр на 16:00.
Точно. Авжеж.
Підійдіть пізніше. Зараз у мене важлива зустріч.
-Ні пуху! -Ні пера!
-Щасти вам, сер. -Щасти.
Докторе Меллорі, фокус із лінійкою — це було щось.
Логарифмічною. З нею ми підкорили Місяць.
Бачите, мені ще є чому вчитись у вас.
А SpaceX може знайти собі іншого привабливого науковця, так же?
А я лишаюся.
-Ви певні? -Авжеж.
Може, на це у вас є інша причина.
Ну…
Тоні.
Не кажи нікому, що я курив петрушечку.
Я точно не казатиму цю фразу.
-Хочеш, щоб я дістав тобі ще? -Ні.
Перш ніж ти підеш.
Домовилися.
Можна до генерала?
Тут черга.
Я мушу це зробити, хоча й не хочу.
Я боровся з цим з усіх сил, але мені дали відкоша.
Тож вітаю.
Дякую, сер. Приємно нарешті здобути перемогу.
І я певен, що команда оцінить підвищення зарплати й нове завдання.
Але зараз у приймальні на мене чекає багато людей,
яким я заборгував хороші новини.
Це для вас вони хороші, а для мене це просто новини, і ще я програв парі.
-Сер. -Тоні, а знаєш що?
Нам дали надбавку.
-Нам дали надбавку? -Ага.
-Усім нам? -Про що ти хотів зі мною поговорити?
Сер, я маю розмову.
Капітане, я збирався вам це передати.
-Прочитаєте, коли буде зручно. -Добре.
То що я можу зробити?
Я звільняюся з Космічних сил.
Гаразд.
Так, після польоту на Місяць
я…
Я думаю, що мені час змінити роботу.
Он як.
Зрозуміло.
Тож я звільняюся й переїжджаю на Гаваї.
Гаваї. Це чудово. Там дуже гарно.
Ага, так і є.
І я не повернуся.
Ні. Звісно, я розумію.
Добре.
Вибачте. Просто я думала, що ви спробуєте переконати мене лишитися.
Скажете, що я молодець.
Що я врятувала супутник і повернула астронавтів додому.
Скажете, що я поводилася гідно й професійно
і що я не з тих людей, які звільняються.
Хіба ви не це кажете?
Якби я щось із цього сказав, це допомогло б змінити вашу думку?
Ні.
Я поважаю ваше рішення.
Добре.
Тоді до кінця дня я подам заяву про звільнення.
Гаразд.
Ну,
прощавайте.
Щасти.
Ви молодець.
Капітане Алі!
На знак подяки за ваше керівництво й зразкову відданість службі
вам присвоєно звання майора.
Вітаю й бажаю вам подальших успіхів.
Генерал Марк Р. Нерд
Я хвилювався, але, схоже, уся команда тримається купи.
Крім капітана Алі, а ще, мабуть, тебе.
Я точно роблю перерву на рік.
Так, я знаю, сонце. Тобі час розправити крила. Я розумію.
І я не поїду в Португалію.
Буду працювати у лісгоспі.
Отакої.
Вау. Гаразд.
Невже це буде тропічний ліс?
Послухай, якщо це щось типу Амазонки,
то там можна підчепити яку завгодно хворобу.
А тому треба зробити щеплення.
Не знаю, чи багато хвороб у Колорадо.
У Колорадо?
Тут розташовано Лісове господарство США.
Ти ж ненавидиш Колорадо.
Це не моє улюблене місце у світі,
але ти тут, тож…
О боже.
-Яка ти тонкослізка. -Неправда.
Капітане Алі.
Я не отримав вашої заяви про звільнення.
Узагалі-то тепер майор Алі, сер.
-Усім доброго ранку. -Добрий ранок.
Схоже,
що в нас з’явилися друзі у Вашингтоні,
які зробили нам невеличкий подарунок —
нове завдання.
Тепер ми беремо участь у Стратегічному плані оборони Америки.
Сер, а це ж…
Так! Це гавайський телескоп,
до якого ми маємо одноосібний доступ.
А НАСА вже ні.
На фіг НАСА.
-Вибачте, сер. -Один раз дозволяю.
І на що ми зараз дивимося?
-На що ми дивимося? -Що це?
Це на лінзі невелика пляма, так?
Ні, я думаю, це може бути астероїд.
Вибач?
Величезний грьобаний астероїд.
Який усе більшає.
Аруба, Ямайка
Поруч білі чайки
Бермуди, Багами
Сповнені дивами
Кі-Ларго, Монтего
Потішать моє его
Разом із Кокомо
Ми миттю домчимо А там все буде невагомо
Думками линемо
До раю в Кокомо Аруба
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна