СЕРІАЛ NETFLIX
Гадаєте, інопланетяни будуть приязні?
-Їм сподобаються люди? -Не знаю.
Вони колись викрали мою дружину.
-І змусили переспати з босом. -Знаю, Бреде.
Усім добрий ранок.
Зараз мене мають повідомити про нашу роль у проєкті «Європа».
Пані та панове, ми знову в грі!
Ура. Генерале, для мене це так багато значить.
Європа — мій улюблений супутник Юпітера.
Ми можемо знайти інопланетян!
-І підтвердити рівняння Дрейка. -Аби прибульці були, як Дрейк.
Ми починаємо.
Слухаю, міністре.
Що ж, Нерде, ви тиснули й наполягали,
і благали кожного у Вашингтоні зробити вам послугу, тож…
Тож?
Домоглися свого.
Вибачте. Це була не театральна пауза,
я ковтав льодяника.
Ви долучаєтеся до проєкту «Європа».
Це чудово!
Це чудові новини, пане міністре.
Я хочу поділитися ними з командою. Тож виведу дзвінок на великий екран.
Ви певні, що їх варто чути всьому колективу?
Ну, добре. Вітаю всіх.
Насправді більшою частиною проєкту «Європа» займатиметься НАСА.
Що?
Ви вступили в гру тільки завдяки конгресмену Бобу Вайту з Оклахоми.
А він у Конгресі із запуску космічної програми.
Господи. Це ж був 1952 рік.
Боже, храни Боба Вайта, відданого захисника.
Йому 103 роки.
Та він у тонусі.
Ви маєте підготувати
презентацію в PowerPoint про захист астронавтів.
У PowerPoint?
Захист від кого?
Це міжнародна ініціатива,
у якій беруть участь майже всі країни планети Земля.
Захист від форм життя, які можуть нам трапитися.
Команди мають бути готові вбити їх.
Хоча я не бачу ваших облич,
але закладаюся, що ви неабияк розлютилися.
Слухайте, конгресмен Вайт одержимий загрозою вторгнення інопланетян,
а ми просто потураємо його бажанню,
адже воно може стати останнім.
Украй малоймовірно, що ви натрапите на інопланетян.
І ще менш імовірно, що вони будуть дружньо налаштовані.
Але ця робота може бути життєво необхідною.
Ні, я не можу.
То наша робота вкрай важлива
чи вкрай неважлива?
Неважлива, Нерде.
Хоча з іншого боку, для вас це вкрай важливо,
бо якщо ви її провалите, вам капець.
Ось так треба закінчувати дзвінки.
Ну, що ж.
Є позитивний момент —
ми тепер частина проєкту «Європа».
Ганебна й нікому не потрібна частина.
Едріане, не буває непотрібної роботи.
Буває, і наша найнепотрібніша.
Вау. Що це щойно було?
Вибач. Це був твій перший раз?
-Другий раз із тобою… -Отже, це твій другий раз.
-Їх було принаймні три. -Що ж, добре.
То що між нами відбувається?
Ну, знаєш, як це пояснити?
Ти зненацька пишеш мені о третій ночі.
Я просто хочу зрозуміти, що це.
Ну, це просто «це».
Дякую, що все прояснила.
Гаразд.
Окей. Це все, на що вистачає моєї смуги пропускання. Так зрозуміло?
-Смуги пропускання? -Так.
Не в науковому сенсі?
Я знаю цей термін,
але ліпше поясни, що ти маєш на увазі?
Господи.
Що ти робиш?
Прибираю в будинку.
А потім я, може, замовлю в Інтернеті бігові кросівки
і оплачу рахунки.
-Зараз гратиму на барабанах. -О четвертій ранку?
Викинувши з рівняння сон, можна досягти крутих результатів.
Може, поговоримо про це?
Анджело!
Та заглохни!
Для успіху проєкту «Європа» дуже важливо захистити життя людини.
У разі малоймовірного, але можливого ворожого зіткнення з інопланетянами
ми маємо дати відсіч.
Я переб’ю вас.
-Що? -Може, це допоможе.
Розкажіть про завдання. Лише мені, як другу. Давайте.
Ми захищаємо астронавтів від ворожих інопланетян.
Чудово. Це воно. У яблучко.
Продовжуйте в такому ж дусі. Скажіть їм те, що й мені.
-У разі… -І це лажа.
-Вибачте. Тільки не цим голосом. -Яким?
Тим, яким ви говорите на публіці.
Ти про що?
У вас такий дивний,
ніби штучно створений тембр, коли ви говорите з групою людей.
Яка маячня.
Авжеж. Ваша правда.
Може, це я туплю. Спробуймо ще раз.
У разі малоймовірного, але можливого ворожого зіткнення з інопланетянами…
-Добре. Зараз я… -Яка маячня.
Авжеж. Ваша правда.
Може, це я туплю. Спробуймо ще раз.
У разі малоймовірного, але можливого ворожого зіткнення…
Пристрель мене.
А тут усе відсортовано за алфавітом,
ти знаходиш листа, знімаєш це, кладеш, а потім повертаєш.
Це гостре, не вколи пальця.
Гаразд. А тепер, мабуть, найважливіша частина моєї роботи.
Готувати каву тату?
«Готувати каву тату». Це важче, ніж здається, Ерін.
Річ про підтримку денного оптимального рівня кофеїну.
Щоб він не нервував, але й не був в’ялим.
-Так. -Точно.
З ясною головою він приймає вдалі рішення.
Він не злиться на мене.
Гаразд, беремо фільтр і розкриваємо його.
Вона каже, що має замалу смугу пропускання.
Бо як ти прямо скажеш, що я їй не підходжу?
Бро, річ не в тобі.
Я завжди думав, що було б круто бути чиєюсь секс-іграшкою.
Бо хто б цього не хотів?
Але знаєш, ніхто не каже, що насправді це не так просто.
Чому ти не підеш і не скажеш їй про свої почуття?
Я намагався, але це не моя сильна сторона.
Господи. Чене, ти чудова людина.
Глянь на мене. Ти чудова людина.
Я дивлюся на тебе й бачу красивого Адоніса.
Таку розумну людину,
що я мовчу, аби не ляпнути щось і не здатися бовдуром.
Я бачу турботливого й вразливого розробника ракет.
Ось що я бачу перед собою.
З твоїх слів я здаюся бажаним.
І?
Скажеш їй це?
Що я маю зробити?
Передай, що я чудовий і гарний. Скажи те саме, що й мені.
-Я буду твоїм шоу-меном? -Це було б супер!
Я не можу. Я пробував у старшій школі й провалився.
Ти не захочеш.
Вибач. Я перегнув палицю.
Ще б пак.
-Це було дивно. -Це було дико.
-Не роби цього. Забудьмо. -Дякую.
Не забагато наггетсів?
Не треба…
-Я зроблю це. -Правда?
-Для тебе. -Чесно?
Я зроблю це для тебе.
-Чесно? -Боже, чесно-чесно.
Божечки. Ти найкращий!
Тримай.
Дякую, сонце.
І як тобі?
Смачно.
Але дозволь дещо спитати.
Чому серед усіх людей, у яких ти могла стажуватися,
ти вибрала Бреда?
Не знаю.
Чесно кажучи…
усі тут наганяють на мене страх.
Адже вони науковці, астронавти й військові.
Космонавти.
Байдуже. Бред здався гарним початком.
Зрозуміло? А ти завжди кажеш, що не буває непотрібної роботи.
Так, але ми обоє знаємо, що це повня маячня.
Добре, може, перш ніж убивати, ми спочатку вислухаємо прибульців?
Привіт. Як поживають мої генії? Що ви там уже придумали?
Так, зважаючи на це,
ми можемо або застрелити їх, або відбілити їх до смерті.
Гаразд. Я розумію, у цього завдання тут немає фанів,
але хоч трохи постарайтеся.
Треба придумати щось краще, ніж це.
Ми можемо замучити їх презентацією у PowerPoint «Як убити інопланетян».
Слухайте, усім нам інколи доводиться робити те,
що нам не до вподоби.
Невже це мотиваційна промова?
Не кожна робота сексі, але кожну можна виконати добре.
Мій батько завжди казав так: «Марку, винеси сміття.
Але не просто винеси, а кинь його в бак.
І не лише кинь у бак, а запхай на дно.
А після всього ще й закрий кришку, Марку.
І закрий її щільно, щоб туди не залізла жодна тварюка».
Він мудрий чоловік.
І він би запитав, а про якого прибульця йде мова?
У нього твердий панцир, як у черепахи?
І якщо так, який калібр куль треба взяти, щоб пробити той панцир?
Будь-який калібр?
Адже черепахи не куленепробивні.
Слухайте, просто зробіть мені послугу
і спробуйте придумати креативні способи вбивства.
-Дякую за увагу. -Ясно.
Чорт забирай, усе треба робити самому.
-Поговоримо? -Місце на стоянці моє.
-Про Чена. -Що сталося? Він у нормі?
Боже, все буде добре, якщо ти так нервуєш. Ходім.
У Чена все чудово.
І кажучи: «Чудово», я маю на увазі,
що цей хлопець також пречудовий…
-Мені це не подобається. -Авжеж. А глянь на це.
-А ось і він. -Що?
Вау!
А ти знала, що в десять років
Чен став чемпіоном із настільного тенісу?
Ні, я не знала цього.
А те, що він дуже вразливий і турбується про багатьох людей?
Глянь. Якщо він так дбає про пацюка,
уяви, як він дбатиме про дівчину. Це можеш бути ти.
Тоні, це якась дурня.
Він заплатив тобі? Підмовив тебе?
-Я роблю це безплатно. -Я здивована.
-Знаю. Бо він чудо, так? -Ні. Мене дивуєш ти.
Так. Я завжди вважала тебе егоцентричним, маніпулятивним
і таким собі бездушним майстром вішати локшину.
Вау.
Це ціле мистецтво. Красно дякую.
Що скажеш? Влаштувати побачення?
Присягаюся, щойно ти побачиш його, то відчуєш те саме, що і я.
Ні. Я навіть не знаю. Адже проблема не в Чені.
Якщо річ не в Чені, то в чому?
Мені треба випити.
Заціни.
Фокус, який я опанувала в старшій школі. Ось так.
Так. Гаразд. За що буде тост?
За Чена.
А ти його фанат. Іди з ним на побачення.
Може, піду. У моєму житті нікого немає.
Не вірю. Ти ж знаєш стількох людей.
Та ну, у цьому телефоні має бути хтось вартий уваги.
-Ні чіпай мій телефон. -Що?
Це особисте, не для сторонніх очей.
Нічого я йому не зроблю.
Я ще нікому не давав свій телефон.
Можна? Будь ласка. Тихіше.
Хто в нас тут є? Глянемо.
Добре. Чекай, «Кошмар у Ріно».
«Надто любить джаз».
А ще двоє людей з іменами «Фе» та «Ой-йой». Хто це?
Це моя бездоганна система. Я даю характеристики людям.
Це легше, ніж пам’ятати імена.
-А як я підписала? -Не важливо. Іменем…
Ні, я гляну.
Але так і є. Ти героїня.
Гаразд, скажи чесно, що не так із Ченом?
Та нічого. Чен класний. Чесно.
Мені подобається тусити з ним.
Просто я не готова до чогось серйознішого, розумієш?
А якщо він підсилає другого пілота, значить, він шаліє.
Він точно хоче чогось серйознішого. Та якщо ти не готова до стосунків…
Аж ніяк.
…тоді вам не варто спати разом.
Адже він — благородна й ніжна маленька пташка.
Авжеж.
Так, ти маєш рацію. Мені не потрібей цей головний біль.
Тож більше жодного Чена.
Чудово.
-Ти можеш йому це сказати? -Ні. Ти хочеш, щоб я це зробив?
-Ага. -Але я не хочу.
Докторе Чене, я хочу, щоб ви на дещо глянули в моєму комп’ютері.
Мені потрібна ваша професійна думка.
Що це таке?
Цей вид бактерій
демонструє дуже незвичну поведінку.
Тож ви уважно поспостерігайте за ними,
раптом помітите якісь ознаки…
Боже! Трясця!
Чорт!
Попалися, паскуди!
Попалися!
Ось так ми розважалися в 70-ті в МТІ.
Як бачимо, це й досі працює.
-Це було непогано. -Піднімаємо бойовий дух безплатно.
Можете не дякувати.
-Боже. -Нехай почнуться ігри.
Боже, ні!
Опускаємо. Відрізаємо.
Є успіхи з презентацією про захист від інопланетян?
Так, сер. Цим займаються наші найкращі спеціалісти.
Що там у вас, Нерде? Саморобна бомба з ментоса?
Я вам передзвоню.
У вас там повний бедлам, Нерде.
Хто це придумав?
Марку, я не певен, що ти розумієш суть процесу творчості.
Гра вкрай необхідна для розвитку кмітливості.
Ні. Це ти не розумієш.
Є величезна різниця між творчістю й валянням дурня.
Валяючи дурня, люди втрачають роботу в державних структурах,
а державні структури через це поглинаються іншими держструктурами.
Я думав, це було смішно.
Смішно?
А знаєш, що я вважаю смішним?
Людину з морозивом на підборідді, про що вона й гадки не має.
Тварин, які їздять на інших тваринах!
Дурнуваті гримаси!
Коли когось б’ють у пах!
Собаку в штанах!
Або собаку, який намагається з’їсти арахісову пасту!
Це смішно!
Це був просто дурний розіграш.
Так, наді мною.
І над Сполученими Штатами Америки.
Йой.
А він страшенно образився.
Ми перестаралися.
Можна просто взяти й зробити це керівництво з убивства марсіан.
Зав’язуємо з валянням дурня.
Докторе Меллорі. Лишайте це тут. Він просив не турбувати його.
Він досі не в гуморі?
Ми закінчили з PowerPoint.
Тримайте, босе.
Доволі непогано.
Стажуєшся в Бреда?
Який героїчний, але безглуздий вибір.
Що тато сказав про презентацію? Задоволений нами?
А, це. Він ще її не проглянув.
Він вийшов засмучений. І сказав, що йому треба в підвал шість.
У підвал шість? А що там?
-Без поняття. -Це туди він ходить дутися?
Звідки я знаю? Це мій перший день.
Але з ним усе добре?
Він був дуже чимось засмучений.
Не знаю. Він не хотів про це говорити.
-Де ти це взяла? -Забрала з татової шухляди.
«Ес-бі-шість».
Хто б подумав?
То хто буде просити вибачення?
Думаю, це мушу зробити я.
Якого хріна?
Що це там під простирадлом?
Поняття не маю.
Це рука з перетинками?
Господи.
Воно рухається.
Лишенько.
Боже! Марку, стережися!
-Ні! -Марку, вріж йому!
Які ж ви наволочі.
Попалися! Гарно ми вас узули.
Це було круто. Браво.
-Ви б себе бачили! -Ага.
Ти з ними заодно?
Купилися?
Я хотів зробити це неочікувано, щоб підвищити напругу.
Анджела — авантюрна й вільнодумна жінка.
Крім того, вона героїня.
А в героїв щільний графік.
Знаю. Вона вже мені подобається. Нащо це все?
Так, добре. Пам’ятаєш, ти просив поговорити про вас?
-Так. І що? -Я поговорив.
І ми вирішили, що зараз вам поки ліпше не зустрічатися.
Що? Я попросив тебе бути другим пілотом, і отак ти допоміг?
Я допомагаю. Дбаю про тебе. Ти не маєш страждати.
Тож ось підсумок.
Усе скінчено.
Що?
Ти кидаєш мене від її імені?
Так, але річ не в тобі. А в ній.
-Вона з кимось зустрічається? -Авжеж, ні.
Вона б так не вчинила.
-То чому? -Зараз вона не готова до стосунків.
Мені не обов’язково бути в стосунках.
-Мені й так добре. -Чене.
Перекажи їй це. Мене влаштовує.
Тебе справді влаштовує не бути з нею в стосунках?
Просто спати з нею, як раніше?
Влаштовує? Хочеш йогурту?
-Так. -Ну, ти ж не маленький.
Ну ж бо. Випий йогурту.
Усе в тебе буде добре.
Мушу визнати, ми це заслужили.
Це був чудовий розіграш.
Дуже правдоподібний.
Я теж можу жартувати.
І ти мав рацію.
Інколи команді не завадить трохи поваляти дурня.
Тож дякую тобі.
Навзаєм.
-Хто це зробив? -Що зробив?
Це чудова робота. Хто це зробив?
Прошу уваги.
Я хотів вам сказати, що щойно я отримав
документи про розлучення.
І я спустошений,
адже схоже, що дружина кидає мене
і шлюбу кінець.
ПІДПИСАТИ ТУТ
-Марку… -Незабаром я стану самотнім татусем. О ні!
Що ж мені робити?
Я помру наодинці.
Мої вітання тому, хто так постарався.
Дай сюди. Хочу подивитися на бісову роботу цих пройдисвітів.
Ти тільки глянь на це.
Вау!
Увага до деталей просто…
Що ж…
А печатка штату Колорадо…
така точна.
Дуже правдоподібна.
О господи.
О господи, Едріане!
Боже!
Це таки сталося!
Боже, що мені робити? Що я буду робити?
Переклад субтитрів: Олександра Бурдейна