‎UN SERIAL NETFLIX
‎Dacă sunt extratereștri, ‎crezi că sunt prietenoși?
‎- Crezi că le vor plăcea oamenii? ‎- Nu știu.
‎Mi-au răpit soția ‎într-o călătorie de afaceri.
‎- A fost forțată să facă sex cu șeful ei. ‎- Știu, Brad.
‎Bună dimineața!
‎Urmează să primesc informații ‎despre rolul nostru în misiunea Europa.
‎Doamnelor și domnilor, am revenit în joc!
‎Da. Dle general, nu știți ‎cât de mult înseamnă asta pentru mine.
‎Europa a fost mereu ‎luna mea preferată a lui Jupiter.
‎Am putea găsi viață extraterestră!
‎- Sper că ecuația lui Drake e corectă. ‎- Sper că și extratereștrii îl plac.
‎Poftim.
‎Dle ministru.
‎Ei bine, Naird, ai tot forțat‎,
‎ai cerut toate favorurile ‎care ți-au rămas în Washington și…
‎Da?
‎S-a făcut.
‎Scuze. Nu încercam să fiu dramatic.
‎Îmi înghițeam bomboana.
‎Ați luat o parte din proiectul Europa.
‎E grozav‎!
‎E o veste grozavă, dle ministru.
‎Aș vrea să spun asta echipei mele. ‎Vă pun pe ecran.
‎Sigur vrei să faci asta ‎în fața întregului personal?
‎Bine. Bună, tuturor!
‎De fapt, NASA se va ocupa ‎de majoritatea proiectului Europa.
‎Poftim?
‎N-aveați niciun rol
‎până când v-a inclus ‎congresmanul Bob White din Oklahoma.
‎E în Congres ‎de la începutul programului spațial.
‎Doamne! Era în anul 1952.
‎Domnul să-l binecuvânteze. ‎Ne e cel mai bun susținător.
‎Are 103 ani.
‎E activ la 103.
‎Voi va trebui să pregătiți
‎o prezentare PowerPoint ‎despre apărarea astronauților.
‎În PowerPoint?
‎Apărarea împotriva cui?
‎E un efort internațional,
‎care implică ‎aproape toate țările de pe Pământ.
‎Împotriva oricărei ‎forme de viață întâlnite.
‎Trebuie să fie pregătiți să-i ucidă.
‎Bine, nu vă văd fețele,
‎dar pariez că sunteți ‎destul de nervoși acum.
‎Congresmanul White e obsedat ‎de o invazie extraterestră
‎și-i îndeplinim dorința,
‎s-ar putea să fie ultima.
‎E foarte puțin probabil ‎să întâlniți extratereștri.
‎Și mai puțin probabil că vor fi ostili.
‎Dar munca asta poate fi vitală.
‎Bine. Nu pot s-o fac.
‎Adică slujba noastră e foarte importantă ‎sau neimportantă?
‎Neimportantă, Naird.
‎Pe de altă parte, ‎pentru tine e incredibil de importantă,
‎deoarece, dacă faceți o treabă proastă, ‎sunteți terminați.
‎Așa termini un apel telefonic.
‎Bine.
‎Partea bună
‎e că suntem în proiectul Europa.
‎Cu o parte rușinoasă și nesemnificativă.
‎Adrian, nu sunt slujbe mici.
‎Da, există și noi o avem pe cea mai mică.
‎Uau! Ce s-a întâmplat?
‎Nu! Îmi pare rău. E prima ta dată?
‎- A doua oară cu tine, deci… ‎- Deci a doua oară.
‎- Măcar de trei ori. ‎- Bine.
‎Ce se întâmplă cu noi?
‎Adică, ce facem?
‎M-ai sunat, din senin, ‎la ora trei dimineața.
‎Încerc să-mi dau seama ce e asta.
‎Asta e… asta.
‎Mersi că ai lămurit-o.
‎În regulă.
‎Bine. Atâta e ‎lățimea mea de bandă acum. Cum e?
‎- Lățimea de bandă? ‎- Da.
‎Spune cel care nu e om de știință?
‎Știu ce e lățimea de bandă,
‎dar de ce nu-mi explici ‎ce înseamnă lățimea de bandă?
‎Dumnezeule!
‎Ce faci?
‎Îmi curăț apartamentul.
‎Da, apoi poate îmi comand online ‎niște pantofi de alergat,
‎plătesc facturi.
‎- Acum o să cânt la tobe. ‎- La patru dimineața?
‎E uimitor ce poți face ‎când elimini somnul din ecuație.
‎Putem vorbi despre asta puțin?
‎Angela!
‎Taci!
‎Protecția vieții umane ‎e vitală pentru succesul misiunii Europa.
‎În cazul improbabil, dar posibil, ‎al contactului cu extratereștri ostili,
‎trebuie să fim pregătiți…
‎Te întrerup acum.
‎- Ce? ‎- Poate te va ajuta.
‎Spune-mi care e misiunea noastră. ‎Tu și eu. Ca între prieteni.
‎Să protejăm astronauții ‎să fie uciși de extratereștri ostili.
‎E incredibil. Asta. Tocmai ai reușit.
‎Folosește-o pentru restul discursului. ‎Spune-le ce mi-ai spus.
‎- Dacă cumva… ‎- Prost.
‎- Nu poți cu vocea aia. ‎- Ce voce?
‎„Generalul Naird vorbește cu un grup.”
‎Poftim?
‎Ai un timbru ciudat, aproape prefăcut, ‎când vorbești cu un grup.
‎E ridicol.
‎Da. Ai dreptate.
‎Poate că sunt idiot. Mai încearcă. Hai!
‎În cazul improbabil, dar posibil, ‎al unui contact extraterestru…
‎- Bine, eu voi… ‎- E ridicol.
‎Da, ai dreptate.
‎Poate că sunt idiot. Mai încearcă. Hai!
‎În cazul improbabil, dar posibil, ‎al unui contact extraterestru…
‎Băga-mi-aș!
‎Astea sunt în ordine alfabetică,
‎deci găsești litera, scoți asta, ‎le iei și pui capacul.
‎Ai grijă la degete. E ascuțit.
‎Asta ar putea fi ‎cea mai importantă parte a slujbei mele.
‎Îi faci cafea tatei?
‎„Îi fac cafea tatei.” ‎E mai mult de atât, Erin.
‎Îl mențin nivelul optim de cafeinizare ‎pe parcursul zilei.
‎Nu e nervos, dar sigur nu e letargic.
‎- Da. ‎- Corect.
‎Are mintea limpede și ia decizii bune.
‎Să nu se supere pe mine.
‎Bine, luăm un filtru. Îl desfacem.
‎A spus că nu are lățimea de bandă.
‎Cum să spună: ‎„Nu ești destul de bun pentru mine”?
‎Nu e vina ta.
‎Mereu m-am gândit ‎că ar fi minunat să fiu o jucărie sexuală.
‎Cine n-ar vrea asta, nu?
‎Dar știi ce nu-ți spun? Nu e așa de ușor.
‎Te-ai gândit să-i spui ce simți?
‎Am încercat, dar nu mă pricep la asta.
‎Doamne! Chan, ești o persoană minunată.
‎Privește-mă. Ești o persoană minunată.
‎Când te văd, văd un Adonis frumos.
‎Văd pe cineva atât de deștept, ‎că mă tem să vorbesc, să nu par prost.
‎Văd un cercetător afectuos și sensibil.
‎Asta văd în fața mea.
‎Când o spui tu, par dezirabil.
‎Ei bine?
‎Îi poți spune asta?
‎Ce vrei să fac?
‎Spune-i că sunt uimitor, chipeș. ‎Orice ai spus. Spune-i.
‎- Vrei să fiu omul tău? ‎- Ar fi uimitor!
‎Nu pot. Am încercat în liceu, ‎mi se întoarce împotrivă mereu.
‎Nu vrei asta.
‎Îmi pare rău. Am exagerat.
‎Da.
‎- A fost ciudat. Am făcut-o ciudat. ‎- O nebunie.
‎- Nu trebuie s-o faci. E în regulă. ‎- Mulțumesc.
‎Sunt multe bucățele, nu?
‎Nu…
‎- Bine, o fac. ‎- Da?
‎- Te rezolv. ‎- Da?
‎Te rezolv. O fac eu.
‎- Serios? ‎- Da, serios.
‎Doamne! Ești cel mai bun!
‎Poftim.
‎Mersi, scumpo.
‎Cum e?
‎Bună.
‎Să te întreb ceva.
‎Dintre toți cei la care puteai veni aici,
‎de ce l-ai ales pe Brad?
‎Nu știu.
‎Adică…
‎toată lumea e intimidantă aici.
‎Sunt oameni de știință, ‎astronauți și soldați.
‎Cosmonauți.
‎Mă rog! Brad părea un început bun.
‎Bine? Și spui mereu ‎că nu există slujbe mici.
‎Păi, știm amândoi că e o prostie.
‎Ar trebui să comunicăm ‎cu extratereștrii înainte să-i omorâm?
‎Hei! Ce face grupul meu de deștepți? ‎Ce aveți până acum?
‎Bine. Pe baza ăsteia,
‎putem să-i împușcăm ‎sau să-i decolorăm până mor.
‎Bine. Știu că niciunuia ‎nu-i place misiunea,
‎dar haideți!
‎Avem nevoie de ceva mai bun.
‎Am putea să-i plictisim cu un PowerPoint ‎despre cum să ucidem extratereștri.
‎Uneori, toți trebuie să facem lucruri
‎pe care nu vrem să le facem.
‎E un discurs motivațional?
‎Nu toate meseriile sunt sexy, ‎dar fiecare merită făcută bine.
‎Tata spunea: „Mark, du gunoiul.
‎Dar nu doar îl duci, ‎ci îl pui în tomberon.
‎Și nu-l pune în tomberon așa. ‎Îndeasă-l la fundul lui.
‎Dar nu doar asta. ‎Trebuie să pui și capacul, Mark.
‎Trebuie să strângi capacul, ‎ca să nu intre animalele.”
‎Era un om înțelept.
‎Ar fi întrebat: ‎„Despre ce extraterestru vorbim?
‎E un extraterestru cu o carapace tare, ‎ca o țestoasă?
‎Și dacă da, ce calibru trebuie să aibă ‎gloanțele pentru a o penetra?”
‎Orice calibru?
‎Carapacele nu sunt antiglonț.
‎Ascultă, fă-mi o favoare,
‎găsiți metode creative ‎de a ucide ceva, vă rog.
‎- Mulțumesc. ‎- Înțeles.
‎Trebuie să fac totul singur.
‎- Putem vorbi? ‎- Nu-ți dau locul de parcare.
‎- E vorba de Chan. ‎- Ce e? E bine?
‎Doamne! Dacă te îngrijorează, ‎va fi uimitor. Te rog.
‎Mai întâi, Chan e bine.
‎Adică lui Chan îi merge bine,
‎dar băiatul e și bine…
‎- Nu-mi place. ‎- Da, desigur. Uită-te aici. OK?
‎- Uite-l. ‎- Ce?
‎Știai că la zece ani,
‎Chan era campion la tenis de masă?
‎Nu știam asta.
‎Știai că e incredibil de sensibil ‎și îi pasă de atâția oameni?
‎Dacă tratează așa un șobolan,
‎imaginează-ți cum ar trata ‎un partener romantic. Ai putea fi tu.
‎Tony, e o prostie.
‎Te-a plătit să faci asta?
‎- O fac benevol. ‎- Sunt surprinsă.
‎- Știu. E incredibil, nu? ‎- Nu. Tu.
‎Da, mereu te-am considerat ‎un artist egoist, manipulator,
‎înțelegi tu, fără suflet.
‎E o formă de artă, mulțumesc.
‎Ce zici? Vă stabilesc o întâlnire?
‎Jur, odată ce ajungi în fața lui, ‎vei simți ce simt acum.
‎Nu. Doar… Nu știu. ‎Nici nu e vina lui Chan.
‎Să vorbim. Dacă nu e vina lui, ce e?
‎Trebuie să beau ceva.
‎Ia uite!
‎Un mic truc ‎pe care l-am învățat în liceu. Poftim.
‎Da. Bine. Pentru ce să toastăm?
‎Pentru Chan.
‎Îl iubești pe Chan. ‎Ar trebui să ieși cu el.
‎Poate ar trebui. Nu mai am pe nimeni.
‎Nu se poate. ‎Știi mai mulți oameni decât oricine.
‎Trebuie să fie cineva în agendă ‎care să merite.
‎- Nu-mi atinge telefonul. ‎- Ce?
‎E în buzunarul meu. ‎Nu vreau să se uite oamenii.
‎N-o să fac nimic rău.
‎Nimeni nu s-a mai uitat ‎în telefonul meu.
‎Lasă-mă. Te rog? Calmează-te.
‎Pe cine avem? Să vedem.
‎Bine. Stai. „Momente proaste în Reno.”
‎„Îi place prea mult jazz-ul.”
‎Apoi, doi oameni numiți „Câh” și „Vai”. ‎Cine sunt?
‎E sistemul meu. E impecabil. ‎Am pus descrieri ale oamenilor.
‎E mai ușor decât să-ți amintești nume.
‎- Cum sunt trecută? ‎- Nu contează. Numele…
‎Să văd.
‎Dar ești. Ești un erou.
‎Să fim sinceri. Ce are Chan?
‎Nimic. Nu. Chan e grozav. Cu adevărat.
‎Îmi place să stau cu el.
‎Nu sunt pregătită ‎pentru ceva total, înțelegi?
‎Dacă trimite un ajutor profesionist, ‎e clar că și-a pierdut mințile.
‎El e pregătit să se implice total, ‎deci dacă nu ești pregătită…
‎Nu.
‎…cred că nu ar trebui ‎să vă culcați împreună.
‎El e o pasăre prețioasă și delicată.
‎Da.
‎Nu. Da, ai dreptate. ‎Și n-am nevoie de distracția asta.
‎Oricum. Deci, gata cu Chan.
‎Bun.
‎- Îi poți spune din partea mea? ‎- Nu. Vrei să-i spun?
‎- Da. ‎- Nu vreau să-i spun.
‎Dr. Chan, vreau să te uiți ‎la ceva pe computer.
‎Vreau doar părerea ta științifică.
‎Înseamnă ceva?
‎Această specie de bacterii
‎are un comportament neobișnuit.
‎Vreau să te uiți cu atenție
‎să vezi dacă dă semne de…
‎Iisuse!
‎Rahat!
‎V-am prins, târfelor!
‎V-am prins!
‎Așa se făcea la MIT în anii '70.
‎Primar, dar eficient.
‎- A fost frumos. ‎- Un amplificator moral, gratuit.
‎Cu plăcere.
‎- Dumnezeule! ‎- Să înceapă jocurile!
‎Doamne, nu!
‎Îl lași… și tai.
‎Faci progrese cu prezentarea apărării?
‎Da, domnule. ‎Cei mai buni oameni lucrează la asta.
‎Ce se întâmplă acolo, Naird? ‎E un dispozitiv cu Mentos?
‎Vă sun eu înapoi.
‎Ești un dezastru, Naird. ‎Un dezastru absolut.
‎Cine e responsabil?
‎Mark, cred că nu înțelegi ‎procesul creativ.
‎Jocul e esențial pentru mintea inventivă.
‎Nu. Tu nu înțelegi.
‎Există o mare diferență ‎între creativitate și prosteală.
‎De la prosteli oamenii care lucrează ‎în agenții guvernamentale își pierd slujba
‎și agențiile guvernamentale ‎se dizolvă în alte agenții guvernamentale.
‎Mi s-a părut amuzant.
‎Amuzant?
‎Știi ce mi se pare amuzant?
‎Cineva care are înghețată ‎pe bărbie și nu știe.
‎Animale călare pe alte animale!
‎Fețe tâmpite!
‎Cineva lovit între picioare!
‎Un câine ce se plimbă în pantaloni!
‎Sau un câine care încearcă ‎să mănânce unt de arahide!
‎Asta e amuzant!
‎Tată, a fost doar o farsă.
‎Da, asupra mea.
‎Și a Statele Unite ale Americii.
‎Aoleu!
‎- Pare foarte rănit. ‎- Cred că am mers prea departe.
‎Mai bine ne apucăm să facem ‎manualul de ucis marțieni.
‎Gata cu prostelile.
‎Dr. Mallory. Puteți lăsa asta aici. ‎Nu vrea să fie deranjat.
‎Încă e supărat, nu?
‎PowerPoint terminat.
‎Poftim, șefu'!
‎Destul de bun.
‎Faci stagiu pentru Brad?
‎E o alegere eroică, dar nesăbuită.
‎Ce părere a avut tatăl tău ‎despre PowerPoint? E bine acum?
‎Aia? Nu a terminat.
‎Da, a ieșit supărat. ‎A zis că se duce la subsolul șase.
‎Subsolul șase? Ce e acolo?
‎- Habar n-am. ‎- Acolo se duce să plângă?
‎Habar n-am. E prima mea zi. Sunt stagiar.
‎Dar e bine?
‎Părea supărat pe ceva.
‎Nu știu. ‎Nu voia să vorbească despre asta.
‎- De unde ai ăla? ‎- L-am luat din sertarul tatei.
‎SB6.
‎Cine știa?
‎Deci, cine va iniția scuzele?
‎Cred că asta e treaba mea.
‎Ce naiba?
‎Ce e sub cearșaf?
‎Nu știu.
‎E o mână palmată?
‎Doamne!
‎Se mișcă.
‎Doamne! Mark, ai grijă!
‎- Nu! ‎- Mark, lovește-l!
‎Nenorociților!
‎V-am prins! V-am făcut-o bine.
‎Foarte bine. Bravo!
‎- Ce fețe ați făcut! ‎- Da.
‎Tu erai implicată?
‎Ați crezut?
‎Am încercat să pornesc ușor ‎și să las tensiunea să crească.
‎Angela e o femeie aventuroasă ‎și un spirit liber.
‎Și, desigur, e un erou.
‎Și eroii au multe pe cap.
‎Știu. Deja o plac. ‎De ce-mi arăți toate astea?
‎Bine. Știi că m-ai rugat ‎să vorbesc cu ea despre voi?
‎- Da. Și? ‎- Am făcut-o.
‎Am decis că poate nu e momentul potrivit ‎să ieșiți împreună.
‎Ce? Ți-am cerut să fii ajutorul meu. ‎Așa mă ajuți?
‎Te ajut. Îmi pasă de tine. ‎Nu vreau să te văd rănit.
‎Iată ce-ți propun.
‎S-a terminat.
‎Poftim?
‎Te desparți de mine din partea ei?
‎Da, dar nu e vina ta. Ea a ei.
‎- Se vede cu altcineva? ‎- Sigur că nu.
‎Nu ți-ar face asta.
‎- Atunci ce e? ‎- Nu poate fi într-o relație acum.
‎Nu trebuie să fiu într-o relație.
‎- Îmi convine orice. ‎- Chan.
‎Spune-i asta. Sunt OK. Sunt calm.
‎Ești de acord că nu aveți o relație?
‎Și să vă întâlniți cum ați făcut?
‎Ești bine? Vrei iaurt?
‎- Da. ‎- Hai! Ești băiat mare.
‎Hai să luăm un iaurt mare.
‎O să fie bine.
‎Recunoaștere acolo unde e necesară.
‎A fost o farsă excelentă.
‎Foarte convingătoare.
‎Pot fi un tip amuzant.
‎Și aveai dreptate.
‎Câteodată, o echipă ‎are nevoie de puțină prosteală.
‎Nu, mersi.
‎Mulțumesc.
‎- Cine a făcut asta? ‎- Ce?
‎E minunat. Cine a făcut asta?
‎Atenție!
‎Aș vrea să vă anunț că am primit
‎actele de divorț.
‎Și sunt distrus,
‎deoarece se pare că soția mea mă părăsește
‎și căsnicia s-a terminat.
‎SEMNAȚI AICI
‎- Mark. ‎- Voi fi tată singur. Nu!
‎Ce mă fac?
‎O să mor singur.
‎Felicitări tuturor ‎pentru munca voastră excelentă.
‎Să văd. ‎Lasă-mă să văd lucrarea împielițaților.
‎Ia te uită!
‎Atenția la detalii e…
‎Ei bine…
‎Sigla Colorado e…
‎destul de precisă.
‎Pare foarte reală.
‎Dumnezeule!
‎Doamne, Adrian!
‎Doamne!
‎Se întâmplă!
‎Doamne, ce mă fac? Ce mă fac?
‎Subtitrarea: Cosmin Chiciudean