Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Normální lidé v určitých situacích
se mohou dopustit zrůdných činů,
ty činy byly zrůdné, ale ten člověk sám není zrůda.
Proč tato země vlastně ignoruje
chování prezidenta,
které lze označit za radikálně zlé
pro blaho země a možná i světa?
Síla ideologické jistoty je dnes
skutečně silně poháněna strachem z osamělosti.
Existuje jen setkávání s lidmi a otázka, co je pravda?
Co je bílá a co černá?
To je skvělé, ale, víte, ale buďte opatrní,
nenechte se popravit jako Sokrates!
Já nejsem zrůda!
Akce.
Jsem Nelly Ben Hayounová.
Vedu univerzitu bez školného s názvem Univerzita undergroundu.
Rozhodla jsem se najít původ vědění a přinést ho svým studentům.
V kufru.
Co je to vědění?
Komu patří naše myšlenky?
Může netvor myslet?
Jsem monstrum?
Jste vy monstrum?
Na tuto cestu si beru partnerku.
Jmenovala se Hannah Arendtová.
Je mrtvá.
Byla to politická teoretička.
- Bonjour! - Madam!
Tak ráda vás poznávám. Jaká čest.
Vy jděte… Vy jděte sem.
Myslím, že Hannah Arendtová a její filozofie
je důležitou součástí, všech mých rozhovorů
s každým myslitelem, kterého potkáme.
- Chápu. - A já se za ni vydávám.
- Takže, jak vidíte… - Chápu.
Aha, to je to, co jsi dělala, jo.
Tohle je… Poznal jste to oblečení, nebo vůbec ne?
No, teď už vím, o čem mluvíte,
víte, samozřejmě jsem ji znal,
takhle oblečenou jsem ji neviděl.
Poznal jsem ji v roce 1972, v dubnu.
PŘÍTEL H. ARENDTOVÉ A PROFESOR FILOZOFIE
Měla přednášet
na… na mé vysoké škole.
Já ji nepozval. V té době mě její práce nezajímala.
- Je to politická teoretička? - Ne, myslím…
- Je mrtvá? Je naživu? - Ach.
- Hannah ne… - Myslím, víte…
Potřebujeme pokrýt základy
a pak můžeme jít dál.
Kdybyste se měl vrátit k základům základů.
Fyzicky se narodila v roce 1906.
Kdo je to?
Hannah Arendtová se narodila v roce 1906 a umírá v roce 1975.
Když zemřela, měla několik obdivovatelů,
a lidí…
A teď.
Na začátku… Ve druhém desetiletí našeho století
je podle mě stále více uznávána
jako jeden z nejvýznamnějších politických myslitelů 20. století.
Pokud vidíme, co se děje nejen ve Spojených státech,
ale po celém světě,
přechod k autoritářství,
používání propagandy,
to…
systematické lhaní, ke kterému dochází, přehlížení faktů,
to jsou všechno věci, na které upozornila
jako na charakteristické pro 20. století
a když končí svou knihu o původu totalitarismu,
říká, že totalitní režimy jako Hitler a Stalin
mohou skončit,
ale pokušení k použití totalitních prostředků bude přetrvávat.
A já si myslím, že v takovém světě dnes žijeme.
Pokud jde o ideologii,
víte, porozumění tomu, jak se ideologie
- utváří a formuje. - Ano, ano.
Opravdu mě to zaujalo, a to je součástí,
jako pedagožka a vedoucí univerzity bez školného,
určité představy o rozvoji formu vzdělávání, která sama o sobě,
možná rozvíjí formu ideologie.
Ne.
Ideologie pro ni byla vždy negativním pojmem.
Pro ni to není otázka dobré nebo špatné ideologie.
Ideologie se pro ni stává jakýmsi systémem,
měla jakýsi důsledný systém,
který se snaží vše vysvětlit.
Ideologie zahrnuje určitý druh jednomyslnosti,
všichni myslí stejným způsobem,
všichni přijímají stejný typ postupu,
takže je velmi kritická k pojmu ideologie.
SHEFFIELDSKÁ RADNICE, VELKÁ BRITÁNIE
A jak vás mám oslovovat?
- Mám vás oslovovat jako lorda? - Jestli chcete…
Vy mi klidně říkejte Magid.
Myslím, že mi lidé říkají Magid.
- Ale oficiální titul… - Jo.
je Jeho Ctihodnost…
Oficiální titul je Jeho Ctihodnost,
první občan,
lord starosta Sheffieldu, radní Magid!
Nečekám, že mi tak lidé budou říkat. Říkejte mi Magid.
- Vítejte na sheffieldské radnici. - Ano.
Dovolte mi tohle vysvětlit.
Takže tohle se jmenuje Ante Room,
to jsou portréty všech předchozích starých starostů.
Tohle je první, kterého máme na obrázku,
před ním byli jiní, ale tenhle je první, kdo má portrét.
A tihle všichni…
jsou bývalí starostové.
Když jsem sem přišel, myslel jsem si,
no, tenhle můj portrét tu bude i dlouho po mé smrti,
tenhle obrázek tu bude pořád, ne?
Tak se dívám a říkám si: „Nevyprávějí příběh.“
Nebo se dá říct, že říkají, že všichni byli stejní, možná?
Ale pro mě by bylo krásné, kdyby každý vyprávěl konkrétní příběh
své doby, prostě vyprávěl nějaký příběh, ne?
Takže jsem si říkal, že svůj udělám úplně jinak.
Přivedu si vlastního fotografa, Chtěl jsem se odlišit, jo?
Radniční establishment zešílel.
Říkali: „Ty sem přijdeš a chceš porušit tradici,
k čemu pak je, že jsi lord starosta?
Vždyť to všechno zničíš!“
Nechápali, proč to dělám.
Vždycky narážím na establishment a určité lidi a hiearchie,
vždycky říkají: „Ale my to vždycky dělali takhle.“
To není omluva, že jsme to vždycky dělali takhle.
Tradice… Měli jsme tradici,
kdy ženy nesměly volit, to byla tradice.
Víte, co tím chci říct?
Tradice přicházejí a odcházejí a člověk se učí nové věci.
a uvědomíte si, že jsme dělali kraviny,
a vzděláte se a posunete se dál, že?
Ale někdy se lidé bojí změny!
- A to bylo pořízeno tady, že? - Tohle bylo pořízeno dole.
A vy jste si vybral i rám, hádám, že i všechno ostatní?
Ano. Takže vlastně začínáte s barvou
a když skončíte, jdete zpátky do černobíla.
Takže v podstatě všechno, co mám na sobě, jsem si tak nějak vybral,
protože jsem chtěla působit dojem, že to myslím vážně,
ale zároveň že jsem přišel dělat věci jinak.
Proto mám na sobě třeba boty, všechno, co mě tak nějak napadlo.
Tady sedí celá rada. Říká se jí zasedací místnost rady.
Hlavní účel použití je jednou za měsíc,
každou první středu v měsíci,
kdy se koná zasedání rady.
Na něm lidé diskutují,
všichni radní… Všichni zvolení radní debatují.
Tady schvalujeme návrhy a politiky, které se týkají obyvatel Sheffieldu.
V této místnosti, když přicházíte, máte…
dámu jménem… je to dáma. Říká se jí nositelka palcátu.
Takže ta nositelka palcátu má tohle na rameni
a tak nějak chodí a říká: „Prosím, postavte se.“
Ale žádné rozhodnutí nelze učinit bez ní ve městě.
Všichni povstaňte pro jeho Ctihodnost,
lorda starostu, radního Magida… a pak všichni povstanou
a já si říkám:
„Mám tričko s nápisem ‚Donald Trump je odpad‘
a sombrero.“
A vzpomínám si, protože jsem jen člověk,
takže jsem nervózní:
„Panebože, já vlastně fakt jdu předsedat téhle schůzi?“
A tak nějak vejdu a říkám: „Prosím, posaďte se.“
A všichni si sednou.
A já na tu schůzi dorazím s vážností
a v hlavě si říkám: „Co se to kurva děje?“
Ale já chtěl na něco poukázat,
ale pak jsem mluvil o tom, proč a co jsem dělal, a tak podobně.
Takže to je jako… je to dost… je to trochu pantomima,
lidé se hádají a je to opravdu dramatické
a lidi z galerie říkají: „Hanba!“
Je to fakt něco. Je to velmi vášnivé.
Přijel jsem do Sheffieldu, když mi bylo pět,
jako uprchlík, neuměl jsem anglicky,
neuměl jsem nic, ale pak,
když jste dítě, přizpůsobíte se velmi, velmi rychle
a já tu chodil do školy a všechno jsem dělal tady,
už jako dítě jsem…
Vzpomínám si: „Až vyrostu, chci být slonem.“
Ale pak jsem si uvědomil: „Ale já nemůžu být slon.“
Pak jsem chtěl být astronautem.
Ale pak jsem nikdy pořádně nevěděl. co chci dělat, takže
kdybyste mi řekli, že budu lord starosta… Nemožné.
Takže vždycky… lidé se mě vždycky ptají:
„Když jsi vyrůstal, kdo byl tvůj vzor?“
- Ano. - Já…
Neřekl bych, že jsem měl konkrétní osobu.
Pro mě byl vzorem internet.
Doslova jsem používal internet.
Když jsem se cítil na dně, šel jsem se rozveselit na internet
nebo se něco naučit. Pokaždé…
Internet byl všechno,
i když jsem žil v malé části Sheffieldu,
byl to celý svět.
Takže jsem chodil na internet,
můj zdroj vědomostí byl pro mě internet.
- Kde je zdroj vědomostí? - Ano.
Dřív bohatí lidé rozhodovali
o budoucnosti a vzdělání ostatních lidí.
Ale teď je úžasné,
že se nemusíme spoléhat na bohaté lidi,
protože máme zdroje, jako internet, a další způsoby, jak získat znalosti.
Zatímco dříve byly znalosti vlastně omezené.
Vždy jste se museli vážně snažit, abyste získali znalosti.
Mohli jste jen…
Proto slyšíte bláznivé příběhy
o lidech, kteří cestují jen proto, aby získali znalosti.
Myslím, že Sheffield má historii, jako radikální historii,
a politický radikalismus,
takže například hnutí sufražetek,
začátek zdejšího práva žen volit byl v Sheffieldu
a první spolek, Women Suffrage Society, měl sídlo v Sheffieldu.
A pak tu máte dámu jménem Mary Ann Rosen,
která pomohla zrušit obchod s otroky ve Spojeném království.
Myslím, že jeden z důvodů,
abych byl upřímný, proč jsem si získal tolik pozornosti,
je kvůli selhání demokracie.
Mám tím na mysli,
když se podíváte na všechny formy vlády, místní a národní vládu,
lidé, kteří tam jsou, aby vládli jako naši zástupci…
neodrážejí lidi, které mají zastupovat.
Tak se například podívejte na naši vládu, na členy kabinetu,
všichni jsou milionáři,
jak proboha mají skutečně rozumět dětské chudobě?
Jak mají skutečně pochopit výhody,
přínos humanitních věd znevýhodněným?
Protože pro ně prostě bylo všechno přístupné velmi snadno.
Jedním ze způsobů, jak ovládat nebo mít moc je udělat z každého hlupáka,
aby neměli dostatek znalostí, aby šlo skutečně převzít kontrolu.
Protože kdyby všichni pochopili,
že moc má většina, a ne menšina,
mohli bychom věci snadno zvrátit.
Ale když jste na vrcholu a chcete tam zůstat,
jedna metoda je ostatní otupit.
Političtí myslitelé jsou opravdu důležití, protože přijdou s jednou myšlenkou
nebo tématem, které je základní.
Téma, které uvádí Arendtová, které je základní pro celé naše myšlení,
je pluralita.
A pluralitou myslí… že každý z nás se rodí na svět
s jiným pohledem na něj.
Politika!
Bez plurality není politiky.
Proto
většina toho, co bychom nazvali politikou, je pro ni katastrofou
a pokus dosáhnout jednoty názorů
zabíjí politiku, zabíjí pluralitu.
To je hluboké, hluboké téma v myšlení Arendtové.
Když mluví… o podmínce pro jednání,
politické jednání je pluralita.
Dělá mi velkou radost tímto prohlásit,
že velké město Sheffield
hlasovalo pro univerzitu bez školného
a pro bezplatné vzdělání pro každého občana Sheffieldu.
ÚSTŘEDÍ INTERNET ARCHIVE
Mluvíte o internetu jako o místě, kde, víte,
můžeme sdílet a komunikovat určitou formu znalostí
z generace na generaci,
starší forma Homo sapiens nebo neandrtálci
v podstatě internet ke sdílení svých znalostí nepotřebovali?
Ale ne! Internet je jen nejnovějším krokem na této cestě
a je to úžasný krok.
Že? Protože to není jen mechanismus přesouvání informací,
jsou v něm zapojeny i počítače.
- Že ano? - Ano.
Tyto počítače začínají být zajímavé.
Chtěli jsme to udělat tak, aby se lidé s dotazy obraceli na své stroje.
Už v 80. letech to byla radikální myšlenka.
Tehdy jsme chtěli udělat z každého vydavatele.
Působilo to jako radikální myšlenka.
Teď tyto věci běžně děláme.
Kam to tedy povede?
Jak zařídit, aby nápady všech
stály za šíření a byly šířeny na správná místa
a byly správně zachovány
a abychom rozvíjeli a udržovali tu lidskou rozmanitost a bláznivost?
Takže tohle je hlavní sídlo Internet Archive.
To jsou lidé, kteří věnují své životy
neustálé dostupnosti informací
pro kohokoli a kdekoli zdarma.
Takže si nic neúčtujeme.
Jde o to, abychom se snažili žít a budovat internetový ideál
univerzálního přístupu ke všem znalostem.
Každý den digitalizujeme 1 000 knih.
Denně 1 000 knih? Kolik takových strojů máte?
Stovky.
A my digitalizujeme v mnoha různých zemích.
Takže vždy hledáme, které věci by měly žít.
Co je…
Rodinné záležitosti: dvě století rodin v zákonech z kanadského Ontaria.
A kdo rozhoduje o tom, které kousky by měly jít první?
Často jsou to knihovny a ty nám platí 12 centů za stránku.
A my je pak digitalizujeme a pak zpřístupníme.
Nebo nám je lidé darují a my chceme kopii všeho, co kdy bylo vydáno.
Tohle…
jsou servery Internet Archive.
Je to asi 10 petabytů dat.
Je to mega, giga, tera, peta.
Tohle je 10 petabyjtů na obou stranách.
Z kolekce 40 petabytů Internet Archive.
A co je na tomhle skvělé, je, že ta světýlka skutečně něco znamenají.
Pokaždé, když blikne kontrolka,
někdo buď něco nahrává nebo něco stahuje
z archivu.
Vidím to jako
otevřené stohy knihovny.
Víte, když jdete do knihovny. a můžete si vytáhnout knihy.
Ano.
Ale tohle je ještě lepší.
Tady vidíte, když knihu někdo na světě čte.
- Sedíte tu někdy a jen tak… - Jo.
- Nádhera, ne? Neustále. - Jede to 24 hodin?
Co se stane, když nejde elektřina?
Je tma.
A…
K této kopii nemá nikdo přístup.
Naštěstí máme jinou kopii v Richmondu v Kalifornii.
A částečnou kopii máme v Amsterdamu
a částečnou kopii v Alexandrii v Egyptě.
Vážně.
- Takže tohle všechno… To jsme my! - Kdo jsou všichni tihle lidé?
To jsme my.
Takže to jsou lidé, kteří tráví život budováním internetového archivu.
Je to jako terakotová armáda z Xi'anu v Číně.
Jo? Tyhle…
Když pro archiv pracujete po dobu tří let,
vyrobíme malou sošku.
To jsem já.
Tohle je… tady jich je víc a víc a víc.
Ano? To jsou jen…
- Další superpočítače. - Tohle je internet.
Tohle je World Wide Web.
Univerzální přístup ke všem znalostem.
Co to znamená?
No, jsme začali budovat tu sbírku,
abychom vytvořili základní jádro archivu,
které by pak šlo přebudovat na knihovnu,
kterou by pak lidé mohli používat pro své vzdělávání,
pro žurnalistiku,
pro snění, pro… A pak chceme tu práci vzít
a vrátit ji zpět.
Takže je to jen koloběh zpět.
Co si myslíte o VR?
Využili byste to? Jak byste to používali?
Koho do tohoto prostoru vtáhnete?
Co myslíte, že jsou ty technické způsoby použití?
Ve vzdělání? V profesionálním kontextu?
Kdybyste měla dát dohromady skupinu
a zamyslet se nad budoucností této technologie,
koho byste do této skupiny zařadila?
Ano, jaké jsou podle vás silné stránky a jaká jsou úskalí?
A co Google, ona zemřela před Googlem.
Co by si myslela o Googlu? Nechcete se na to zeptat?
Hannah.
Ano, o tomhle nevíte.
VR jako virtuální realita
je interaktivní počítačem vytvořený zážitek,
a do tohoto virtuálního světa většinou vstoupíme
nasazením nějakých brýlí.
AR, jako rozšířená realita,
je, když jsou v ní nějaké digitální prvky, které se přidávají do naší reality
skrze objektiv fotoaparátu nebo chytrého telefonu.
Doufám, že to dává smysl.
Když se zamyslíte nad posláním Google.
Je to organizování informací na světě užitečným způsobem
a univerzálně přístupným způsobem.
A často
vnímáme VR jako zpřístupnění zážitků.
Takže bych řekla, že méně cílíme na znalosti a více na informace.
Myslím, že když se podíváte například na AR,
AR přidává inteligentní vrstvy k realitě.
Můžeme vás třeba vést a pomoct rozumět vašemu světu
pomocí technologie?
A s tím přichází velká zodpovědnost.
Technologie umožňují významné věci,
takže je ten správný čas na budování těch prostor
a sledování jejich použití.
Považujeme třeba VR za něco jako budoucnost
nebo to, kam pro Google budoucnost směřuje, nebo ne?
VR, AR, imerzivní technologie, to je jako dát lidem superschopnosti. Ne?
Je to jako: „Můžu tě vzít kamkoliv.“ „Můžu ti přinést cokoli.“
Můžu překládat věci v reálném čase.
Můžu… Takže je to…
Je to něco jako přikrášlování věci, které už děláte,
ale dodáte jim mnohem větší moc.
A k tomu je potřeba mnohem víc než jeden tým.
Nebo ne?
Jedním mým snem je, šla by ve VR vytvořit zoo?
Aby nemuseli být skutečné zoologické zahrady,
Možná by děti mohly jít do zoo a vidět žirafy.
Aby žirafy mohly žít volně
a ony je uvidí jen ve VR
a můžou se k nim i přiblížit.
Ano, svým způsobem jde o poznání, a o to, jak tyto znalosti přinést vám
a pomoci přidat inteligentní vrstvy k tomu, na co se díváte,
a podobně.
Co je tedy v tomto kontextu vzdělávání?
Myslím, že Hannah Arendtová,
nejlpe ji charakterizuje pojem nezávislý myslitel.
V němčině selbstdenker.
Nepatřila k žádné škole.
Nebyla marxistkou.
Nebyla liberálka…
Myslím, že jeden z důvodů, proč se Hannah Arendtová
teď těší takové renesanci, je,
že se ideologie rozpadají, jde vidět nové myšlení.
Dobře?
A existuje mnoho aspektů Arendtové,
které se některým budou zdát radikální
a jiným se budou zdát konzervativní.
V jednom ohledu byla velmi konzervativní, pokud jde o vzdělání.
Myslela si, že lidé musí být dobře vzdělaní, ve smyslu potřeby,
a že skutečně vzdělání by mělo být odděleno od politiky.
CAMBRIDGESKÁ UNIVERZITA, VELKÁ BRITÁNIE
INVESTIČNÍ VÝDAJE VLÁDNÍ VÝDAJE
DANĚ
PŘÍJMY PO ZDANĚNÍ
Toto je model britské ekonomiky z roku 1949,
který vynalezl Bill Phillips a Walter Newlyn,
a je to metafora o penězích a vodě.
Máte toky příjmů, peněžní toky,
likviditu, odčerpávání atd.
A není to jen metafora, je to vlastně analogový počítač.
Přebírá tuto metaforu a skutečně ji kalibruje.
Takže voda protéká tudy a voda představuje peníze,
tok peněz v ekonomice.
A my nemůžeme, rychle přejet na místo, kde jsme teď?
Trochu.
V 70. letech se dostal do problémů, když byla stagflace,
protože on nemodeluje inflaci.
- Podíváme se, jak to funguje. - Zapnu to.
- Teče to všude! - A pak můžeme
postavit stroj na vědomosti.
Jistě. To zní skvěle. To by se mi líbilo.
- Připravena? - Ano.
Kdo tedy platí univerzitní vzdělání?
Dříve to bylo tak, že platil stát,
ale tuhle chtějí zavřít.
Takže se rozhodli, že to zavřou
a donutí platit studenty.
Takže studenti pak musí platit. Ale studenti nemají žádné peníze.
Jak tedy studenti získají peníze?
Vláda si je půjčí od banky, od společnosti poskytující studentské půjčky.
a vrátí je tamhle.
Dává to tam, takže to nejde tudy, jde to támhle.
Takže to nemá na ekonomiku vůbec žádný vliv.
Vše, co vláda udělala, je, že ukryla státní dluh
na bankovní účty studentů.
Tak mi řekněte, jestli vážně vyrobíme ten stroj vědomostí…
myslím ohledně zainteresovaných stran vědomostí,
které jsou trochu jiné než ekonomika, že?
Je to opravdu zajímavá myšlenka, vědomosti.
Zkusíme z toho udělat nějaké mapování?
- Můžeme to zkusit. - Představme si to.
Nejspíš bych začal s něčím…
Takže v tomto případě bych začal narozením.
- A pak smrt na konci. - Ano.
A měl bych tam velký vodopád. Rodí se spousta lidí.
A tak nějak padají do toho stroje.
A nakonec vlastně umírají.
Ale uprostřed, to je takový ten školní věk,
pak je tu něco jako univerzitní věk
a pak je tu jakoby práce.
Takže tady jsou
někteří z těch lidí zaměstnaní, někteří nezaměstnaní.
Někteří z nich jsou zaměstnaní.
Tady na univerzitě vznikají vědomosti.
Kdo za to platí? Už jsme se podívali, kdo platí.
Teď se podívám na svůj přístroj Philips
se všemi toky stroje Philips.
Ale je to zajímavé,
protože přemýšlíte o použití přístroje Philips
a že byste tohle k němu přidali?
No, tohle je…
- Tohle je paralelní. - Chtěl jsem udělat samostatný.
Tohle je nezávislý stroj, ale jsou propojené.
- Ekonomika je spojená s vědomostmi. - Dobře.
- Všechno je spojeno dohromady. - Proč je to spojené?
Protože kdo platí univerzity?
Kdo má momentálně všechny peníze?
Google, znalostní, informační společnost.
Existuje velké propojení mezi znalostmi a ekonomikou.
Bylo to tak vždy?
Že vědomosti a ekonomika jsou provázané?
Ano, určitě.
Pro inženýry je zjevné,
že průmyslová revoluce byla důležitější
než francouzská revoluce.
Z našeho pohledu,
bohatství které přinesla průmyslová revoluce,
Takže vědomosti přímo souvisí s ekonomikou?
Ano.
VÝVOZY
Takže kdybych měla něco přivézt studentům.
Vodu, ano, vodu ze dvou důvodů.
Za prvé, je naprosto… jste převážně voda,
vodu potřebujeme a voda je výchozím bodem všeho.
Je to také metafora pro téměř všechno.
Takže fyzicky… Všechno to začíná vodou.
Existuje přesvědčení, že vzdělání a vědomosti
jsou zcela odděleny od ekonomiky.
Ano.
A to je něco, co zpochybňuji.
- Protože… - Měla byste.
Myslím, že tolik chtěla,
aby si lidé uvědomili…
Hannah Arendtová si byla vědoma toho, jakou může politika mít důstojnost,
a to nejen v utopickém smyslu.
Protože si myslela, že druh politiky,
kterou někdy nazývala „veřejná svoboda“, převládla.
Byla ve Velkém paláci, byla přítomná v americké revoluci,
v Pařížské komuně.
Takže to není jen utopická myšlenka.
Existovala a může existovat znovu.
Pokud ji lidé vytvoří, ale…
v jejím zdůraznění,
aby podtrhla důstojnost a svébytnost politiky,
někdy velmi ostře rozlišuje,
co nazývá politickým a sociálním,
a ekonomii řadí do sociální oblasti.
Víte,
aby výrazně odděluje
politiku a ekonomiku.
A moje vlastní kritika Arendtové by byla,
pokud chcete brát svou představu,
Arendtové představu o politickém jednání a pluralitě vážně,
pak vás musí hluboce zajímat
ekonomické podmínky, které to umožňují.
Takže to je něco jako vnitřní kritika a myslím, že to byl její slepý úhel.
TOKIJSKÁ KOMUNITNÍ ŠKOLA, JAPONSKO
- Těší mě. - Mě taky.
Tohle je naše škola a my jsme v přízemí,
nejsou tu teď žádné děti, všechny jsou nahoře.
Právě jsme se vrátili, tady,
z mého letního tábora minulý týden,
takže nahoře píšou úvahu
o letním táboře. Tak půjdeme nahoru?
Nabízí se tu téma,
v čem se vaše škola liší od ostatních škol?
Jedním z hlavních rysů naší školy je,
že se jedná o „koncepční učební plán“.
Není založený na činnostech.
Chceme, aby děti vstřebávaly
a aby dokázaly ocenit pojmy, aby si propojily myšlenky,
a jak jste již řekla, transdisciplinárně.
Schopnost podívat se na jeden problém z mnoha různých perspektiv,
získávání dovedností a způsoby myšlení v různých oblastech
a zjistit, jak se překrývají, propojují,
jak spolu souvisejí.
Každý ročník má někdy v týdnu volný čas.
Volný čas je doslova to, že mohou dělat cokoli.
Neříkáme jim, co mají dělat,
rozhodují se úplně samy.
Mohou lenošit a číst si knížku,
mohou jít ven do parku.
Když jdou ven, jdou ven bez dozoru,
věříme jejich vlastnímu úsudku.
A je to opravdu důležitý čas, kdy rozhodují o tom, co se bude dít.
Je to téměř stoprocentní zaměření na studenty.
ŠKOLA PRO POETICKÉ VÝPOČTY, NEW YORK
Chtěli jsme vytvořit jiný typ prostoru, víte,
a viděli jsme, že si lidi chodí pro titul MFA
a utrácejí spoustu peněz, aby přijeli studovat do New Yorku
a my jsme si říkali, že je to šílené.
Dá se to zkrátit,
jde udělat něco intenzivnějšího.
Více… kombinace stáže a výcvikového tábora.
A vytvořili jsme tuto alternativu,
kdy lidé přijdou na deset týdnů a mají velmi strukturovaný zážitek.
Je nějaký důvod,
proč jste se rozhodli nezískat pro školu akreditaci?
Je to deset týdnů, ale neodchází s titulem MFA,
což je magisterská úroveň.
Jo, jo, jo. Protože jsme neoficiální.
Takže my nemáme, víte…
Nejsme akreditovaní a nějak…
Děláme to tak, jak chceme, víte?
Takže jsme tím procesem neprošli.
Právní název naší školy je SFCP,
nemůžete si tam přidat slovo „škola“,
protože musíte jít přes Radu pro vzdělávání
a my jsme opravdu alternativa,
nejsme, víte, nešli jsme touto cestou.
Takže…
Takže jsme neakreditovaní, ale studenti získávají hodně.
Neodcházejí s titulem, ale získávají mnohé.
Nemyslíte si, že když si přečtete Hannah Arendtovou,
jeden z klíčových poznatků je možná…
že vzdělání by mělo existovat odděleně od vlády?
Myslí si, že je to katastrofa, pokud stát diktuje vzdělávání.
Víte, vzdělání, by pro ni
mělo být svého druhu soukromou a společenskou záležitostí.
Ne státní politickou záležitostí.
Jediná role státu by byla
zajistit veřejné vzdělávání.
Ale to, co se děje ve třídách, co se děje ve vzdělávání,
tam by se podle ní politici neměli plést.
A co demografie studentů? Jak to funguje?
Ano, takže, většinou jsou to vysokoškoláci nebo starší.
Takže máme studenty tak od 20 let
až po 50, 60.
Měli jsme studenty kteří jsou v půlce své kariéry.
Často si dávají přestávku v práci.
Protože je to deset týdnů, občas můžete přesvědčit svého šéfa.
Říct: „Chci jít na tři měsíce studovat.“
Mám třídu „Rekonstrukce minulosti“,
každý týden probíráme jiného umělce,
například Romona je maďarská umělkyně,
která od 70. let žije v Paříži
a píše kód k ovládání plotru
k vytváření algoritmických kreseb.
Studenti tak studují její práci,
ale pak mají také znovu vytvořit jedno z jejích děl
s moderními nástroji.
A co je podle mě docela krásné, je, že…
tam často bývá mezera.
A ta mezera je opravdu krásná
a my o ní mluvíme, přemýšlíme o ní.
Pro mě je v tom ta poezie
a také v tom, že říkám, že minulost je tu proto, aby s ní interagovali.
ADDIS ABEBA, ETIOPIE
Co je tak zvláštního na etiopském Národním muzeu?
Národní muzeum je, no…
- Má asi čtyři sbírky. - Ano.
Nejdůležitější jsou archeologické a paleontologické sekce,
kde najdete
zkameněliny…
původu člověka, původu života.
Takže tu najdu původ člověka?
Ano.
A víte. že Etiopie je zemí původu.
Je to zdroj lidských bytostí.
To tvrdíme díky objevu Lucy a dalších hominidů
v Národním muzeu.
ETIOPSKÉ NÁRODNÍ MUZEUM
VÍTEJTE V ETIOPSKÉM NÁRODNÍM MUZEU
MILIONY LET ŽIVOTA A KULTURY
Dobrý den. Velmi ráda vás poznávám.
Děláme… dělám.
Tohle je…
Děláme to na jihu Francie, také v Lyonu, tři polibky.
Takže vy jste kurátorka muzea?
Ano, jsem kurátorka muzea.
- V muzeu máme dvě oddělení. - Ano.
Laboratoř a tady expozici.
Takže to, co teď uvidíme, je…
Vědecký odlitek Lucy.
- Vědecký odlitek Lucy? - Ano.
Je to první nalezená zkamenělina, která se vyznačovala
bipedií. Mohla skutečně chodit?
Ano.
Lucy je jedinečná, protože byla nalezena před 42 lety,
v roce 1974.
A předpokládá se, že první…
Našli více než 40 % jejího těla.
A poskytla podrobné informace o bipedalii,
dokonce i o morfologii pohlaví.
Tolik věcí, pro které je jedinečná.
Její výzkum stále pokračuje.
- Byla schopná myslet, mít myšlenky? - Ano, ano.
Má asi 500 cm krychlových mozku.
Ale i velikost mozku se v průběhu času mění.
Takže byla schopna formulovat myšlení.
Ano, byla.
Otázka, kterou mám, zní,
zda byla, nebo nebyla
nebo je původcem vědění, asi?
Pro nás ano.
- Protože ona je první… - Kdo jsme my?
Pro nás,
pro nás Homo sapiens sapiens, neboli pro moderního člověka.
Ona je původem vědění,
protože byla nalezena před tolika lety.
Podává úplné informace o velikosti.
Ona je původem vědomostí pro moderního člověka.
Lucy.
Jsi mrtvá.
Byla jsi mladá,
vidím tvůj zub moudrosti.
Myslím, že jsi…
umřela v mladém věku.
Má, promiňte, co?
- Lucy má zub moudrosti. - Takže byla…
Přemýšlím o jejím biologickém věku.
- Myslíte její biologický… - Lucyin biologický věk.
Zemřela v mladém věku.
Asi v 18 nebo 20 letech.
No, je to smutné, že jsi zemřela tak mladá.
Je toho hodně, co jsi nemohla vidět,
ale musím ti říct, Lucy,
že mám radost, že Metasebia
a její kolegové
ti našli kamarádku.
- Kamarádku? Ardi? - Ardi,
která je mnohem starší než ty.
Asi o milion let.
Ale aspoň na to nejsi sama.
Myslím, že i to je důležité.
Obětovali se pro nás jako původci poznání.
- To je jedna z verzí. - Ano.
RANÍ HOMINIDÉ V AFRICE
EVOLUCE ČLOVĚKA V ETIOPSKÉM ZÁZNAMU
PÁTRÁNÍ V MINULOSTI: METODY V PALEONTOLOGII A PREHISTORII
Přesnou výslovnost neznáme.
Nějaké indicie máme díky koptštině,
která se dnes používá v liturgii,
je v podstatě nejnovější fází egyptského jazyka.
Nejsme si však jisti, jaká byla jeho přesná výslovnost
ve staroegyptském jazyce.
BRITSKÉ MUZEUM, VELKÁ BRITÁNIE
A řekněte mi víc o tom,
kde se ta Rosettská deska našla.
Ano, jmenuje se Rosettská deska, protože byl nalezena v Rosettě.
Můžete to ukázat na mapě?
To je Rosetta.
Ale tam samozřejmě Napoleon nebyl?
Ne, nebyl tam, ne.
Našel ji jeden z Napoleonových vojáků,
proste ji našel
a už poznal význam tohoto textu
a později, po Napoleonově porážce, se stala majetkem koruny.
V čem spočívá odkaz toho textu?
On je to vlastně stejný text napsaný v různých jazycích.
Tento text říká, že každý chrám by měl mít svatyni,
zvláštní svatyni, se zvláštní sochou Ptolemaia V.
a ta by měla být uctívána.
To znamená,
že komunikace skutečně začala obchodem?
To bylo na začátku to nejdůležitější samozřejmě.
Když pošlu výrobek z jednoho místa na druhé,
musím napsat adresy
nebo množství nebo cokoli jiného,
takže to bylo první použití hieroglyfů a symbolů.
Později byly přizpůsobeny jiným účelům, samozřejmě pro rituály.
To bylo docela důležité, například na chrámech
a také pro účely státu.
Takže víte, kolik Rosettská deska váží?
Je tu někde napsáno, že je docela těžká,
Asi nebude snadné… Ano, je tam napsáno 762 kilogramů.
- Páni! - Takže není úplně snadné s tím hýbat.
No, protože, víte, chci si to přivézt zpátky v kufru!
V obchodech je spousta kopií, pěkných malých kopií,
mám jich doma několik.
Jaká je definice monstra Hannah Arendtové?
Lidé si myslí,
že když někdo dělá zlé nebo zrůdné činy,
musí to být zrůda.
A když se řekne zrůda, tak sadistická,
která chce páchat zlo pro vlastní prospěch,
zvrácená. Co ona pozorovala, je,
že normální lidé
se mohou v určitých situacích dopustit
zrůdných činů.
Takže řekne, že ty činy byly zrůdné,
byly extrémní,
ale ten člověk sám není zrůda,
a to je to, co musíte…
A pokud chcete pochopit zlo ve 20. století,
pak musíte pochopit lidi.
Nemusí být psychotičtí.
Nemusí být odevšud odstrkováni.
Možná jsou…
v běžných situacích, normální byrokraté,
ale zasazeni v určitých situacích.
Mohou být zapojeni do nejrůznějších činů, které jsou strašné.
Co navrhuji v následujícím textu, je přehodnocení
lidské existence
z pohledu našich nejnovějších zkušeností
a našich nejnovějších obav.
To, co navrhuji, je proto velmi jednoduché.
Není to nic víc než přemýšlení o tom, co děláme.
TOKIO, JAPONSKO
Nelly San.
Nadechnete se, zhluboka se nadechnete, pak napočítám od deseti do jedné.
Postupně se vaše tělo uvolňuje.
A pak se postupně otevřou tyto dveře
a já se mohu dostat k jejich přesvědčení.
Obvykle potlačené, není vidět.
Když jste ve stavu hypnózy, je mysl otevřená.
Nevědomá mysl je otevřená
a je spojená s jakýmsi vyšším já.
Dá se říci.
Nebo duchem či…
nějakým…
neomezeným vědomím.
A pak můžete dostat odpověď.
Ano.
Můžeme to zkusit?
- Tři… - Přemýšlím.
- Dva… - Volně přemýšlím.
Jedna…
Vidíte něco?
Nebo…
Že? Nebo…
Obrázky…
- Nelly San? - Hai!
Pak dvě tlesknutí.
DIVADLO NOH
Ano.
DIVADLO BUNRAKU
LEKCE KRESLENÍ LOUTEK AWAJI
Hannah Arendtová v japonském stylu.
LEKCE VÝROBY LOUTEK AWAJI ZE DŘEVA
Takže…
Cestuju po světě, abych se pokusila najít původ vědomostí.
Hannah Arendtová.
To je hlava, kterou si dělám.
CENTRUM HANNAH ARENDTOVÉ
Ale ne. Opravdu se to děje?
Takže jen stručně, tohle je kuřácká veranda Centra Hannah Arendtové.
Kuřácká veranda?
Roger vám ten příběh řekne lépe než já,
ale když, ale když šel za Leonem Botsteinem,
předsedou Bard College,
a požádal ho o ustanovení centra
v domě Mary Macarthyové,
protože ta byla nejlepší přítelkyní Hannah Arendtové…
řekl, že pouze v případě, že veranda bude vyhrazená pro kuřáky,
protože Hannah Arendtová, jak víte, celý život kouřila.
Ach bože, ne na šaty.
Tohle je naše seminární místnost a stůl Hannah Arendtové,
který byl přivezen z jejího bytu na Riverside Drive
po její smrti.
A podle Jerryho Kohna, jejího literárního vykonavatele,
se s ním v závěti nepočítalo.
Vykonavatel mu zavolal a zeptal se, co s ním má udělat,
a oni řekli, že si ho Bard vezme.
Lidé u něj sedí a píší.
Někdy na něj dáváme jídlo, když máme přednášky.
Je to taková příšerná věc z umakartu,
kterou měla v bytě a psala na ní.
Takže vlastně jsem z toho docela dojatá.
Poprvé jsem na něj skočila!
Dobře. Tohle se děje.
Taková radost s vámi stěhovat tenhle stůl.
Tohle je pravděpodobně jedna z mých největších poct.
Takže si myslím, že bychom měly… Podívejme se, tady.
Nespadněte na té verandě.
- Tak. - Může se to ještě trochu vrátit.
To je fantastické, dobře, skvěle.
Tak to je fajn. Můžeme vzít možná nejdřív tyhle dvě židle.
Co si vzít čisté židle zevnitř?
Máte pravdu, tyhle budou špinavé.
Ano, jedna, perfektní.
ÚRYVEK Z PŘEDNÁŠKY: ŽIVOT MYSLI (1973)
„Co děláme když neděláme nic, než že přemýšlíme?
Čím jsme, když jsme normálně obklopeni svými bližními?
Když nejsme s nikým jiným než sami se sebou?“
14. 10. 1906 - 4. 12. 1975
Co se mi líbí na Hannah Arendtové, je,
že byla ochotná psát o nejrůznějších každodenních událostech.
Riskujte, provokujte, buďte odvážní.
Byla nebojácná.
A to je to, co chci mít v centru.
To mě na ní přitahovalo.
A to je to, co chci v centru, mít tam její obraz.
Vždy jsme říkali, že Centrum Arendtové
je místem, kde se dá přemýšlet o politických a etických otázkách
ve světě v duchu Hannah Arendtové.
Existuje obava,
kolektivní strach z vědomostí a z toho, kdo je jejich vlastníkem.
Žijeme
v posledních zhruba 200 letech
v období,
které, jak víte, Nietzsche nazval smrtí boha,
a které Hannah Arendtová
nazývá věkem bezdomovectví a osamělosti.
Je to doba, v níž…
základní otázka kterou si klademe, je:
Kdo jsem a proč jsem tady?
Na tuto otázku nemáme jednoznačné odpovědi.
Dříve to bylo náboženství, tradice, rodina, národ.
Ať už to bylo cokoli, etnická skupina, kmen.
A když nemáte zřejmé odpovědi,
Arendtová to nazývá
metafyzickou úzkostí, metafyzickým bezdomovectvím,
vykořeněností
a osamělostí
a pocitem naprosté ztráty.
A v takovém období
máme tendenci…
jako lidé, kteří potřebují smysl,
chytit se ideologie.
Chytit se nějaké pohodlné pravdy.
A…
to viděla, že se děje…
s nacismem i komunismem, bolševismem.
Ale je to širší fenomén,
nejde jen o nacismus a bolševismus,
jde o moderní dobu
a sílu ideologické jistoty dnes
opravdu silně pohání strach z osamělosti.
Ideologická jistota nám dává pocit účelu a konformity.
V takový moment lidé tuto konformitu zpochybňují,
tehdy ji lidé zpochybňují.
Není to jen politická hrozba, ale hrozba pro celý váš pohled na svět.
Myslím, že je úžasné, že,
kdybych se ptal příznivce Marine Le Pennové nebo Donalda Trumpa,
nebo oni se ptali odpůrce Donalda Trumpa či Marine Le Pennové,
nejde jen o politický nesouhlas,
jde o zlo.
Mluvíte o někom, kdo se snaží zničit svět
a my…
z nesouhlasu…
děláme charakterově logickou záležitost, že jsou to špatní lidé.
A to proto, že se naprosto bojíme,
že se zpochybňuje naše hodnota,
která je nyní chycená
v tomto politickém hnutí.
A to je pro mě ten strach.
To je ten nejhlubší pramen moderního strachu,
tato hluboká úzkost
z odhalení naší osamělosti.
A je to! Teď šíleně prší.
Příšera z nebe dnes skutečně dopadla na svět.
Pardon.
- Chcete pod deštník? - Jo.
- Můžeme? Dobře. - Ano, můžeme.
Tohle je dost špatné.
Dobře.
A je to.
Panebože.
- Omlouvám se. To bude ono. - To je v pořádku!
Ještě neskončila.
- To je Hannah Arendtová? - Ano, ale není to hotové.
- Potřebuje vlasy. - Ano.
Pak jí asi potřebujeme vrátit ruce a nohy,
a tam je kimono, které jsme dělali v Japonsku a je to originál.
Jo.
A to je, víte.
Loutkář z Awaji mi dal některé části.
- Ach, úžasné. - A je třeba ji pořádně namalovat.
To se mi líbí.
Asi jsem neplánovala, že to bude tak dramatické.
BARDOVA UNIVERZITA, STÁT NEW YORK
Bonjour. Mám vás oslovovat pane prezidente?
Pojďte dál.
Ráda bych věděla, co si o tom myslíte?
Co to dělá?
No, myšlenka byla taková, že když jsem se šla potkat se studenty Arendtové,
mělo je to vlastně donutit se mnou sestavit tu loutku.
Povězte mi něco o sobě a vašem vztahu?
Začal jste mi o tom vyprávět.
Byl jsem student.
Říct, že jsem s ní měl vztah, je přehnané.
Potkal jsem ji, když mi bylo 16.
Dostudoval jsem, když mi bylo 20,
a ona byla nesmírně milá a laskavá.
Jestli jsem se od ní něco naučil, bylo to pozorování jejího myšlení
a to bylo, jak někdo reagoval na něco, co mu bylo řečeno.
Bylo to, jako byste viděli, a já to o ní říkal často,
jako byste viděli do hodinek,
ten mechanismus…
v pohybu,
mohli jste pozorovat, jak myslela,
v reakci na podnět, na to, že jí někdo něco říká.
Tady trávíte nejvíce času?
Nevím, ano, pokračujte.
- Otázka, kterou mám, je… - Ano.
Pochopitelně jdu po téhle cestě
a snažím se dostat k jádru, kde je původ poznání,
- a jestli to chápu… - Vaší cestou je dostat se k jádru?
Toho, kde je původ poznání?
- Kde? - Chci to přivézt v kufru
svým studentům, velmi neabstraktním způsobem.
- Původ poznání. - Ano.
Chci to přivézt v kufru,
nebo alespoň věřím, že je tu možnost to dokázat.
A přivézt jim ho v září až jim zas začne výuka.
Původ vědomostí.
Nad tím jsem nikdy zásadně nepřemýšlel.
„Pokud je myšlení činnost, která je sama sobě cílem
a jedinou adekvátní metaforou pro ni
vycházející z naší běžné smyslové zkušenosti
je pocit, že žijeme,
pak z toho vyplývá, že všechny otázky týkající se…
cíle či účelu myšlení jsou nezodpověditelné.“
Víte, že skutečně prožíváte, co znamená myslet,
musíte se pak podívat na druhou stranu. a možná zažít, že jste zrůda?
Naše schopnost přizpůsobit se nepřijatelnému je extrémní,
a proto vyžaduje, že aby byl člověk slušný, musí být hrdina.
Musí a to není správné.
Musíme být velmi opatrní,
zvláště teď v této zemi,
jako občané, ohledně tolerance nepřijatelného
a souhlasu s ním, čímž to umožňujeme,
nevypadá to, že to umožňujeme, ale je to tak.
Proč se ta země nezhroutila?
Když začali rozdělovat přistěhovalce,
děti od rodičů?
Proč tato země ignoruje
chování
prezidenta,
které lze charakterizovat jako radikálně zlé
a destruktivní pro blaho země,
možná i světa?
Hodně jsem cestovala v posledních měsících, jak víte,
jako učenec a také jako pedagog.
Vypadá to, že léto se protáhlo a my se musíme vrátit
ke svým studentům, takže to nemůže trvat věčně.
Přemýšlet
při činnosti, pokud člověk mluví, říkáte,
no, přemýšlet při činnosti, zatímco mluvíte,
není tak snadné uvést do praxe, to vám povídám.
Jaký byl její pohled na vlastnictví našich vlastních myšlenek?
Jsou naše myšlenky naším vlastním výtvorem?
No, chtěla, aby se ostře rozlišovalo mezi vědomostmi
a myšlením.
Zatímco vědomosti se zabývají především pravdou.
Chci vědět,
jak funguje určitý mechanismus.
Chci pochopit…
To zahrnuje určitý druh znalostí, které je třeba ověřit a otestovat a tak.
Myšlení
se zabývá významem.
Snaží se dát věcem smysl,
ta nekonečná činnost tkaní a rozplétání
je to, co brala jako nedílnou součást myšlení.
Za vším je vždy osobní zkušenost
a já si opravdu myslím, že to je…
že musíte pochopit její zkušenosti,
a myslím, že je to pravda.
Vždycky existuje způsob, kdy je pro ni myšlení
zakořeněno a zakotveno ve zkušenosti
a není jen něčím abstraktním ve vzduchu.
VÝROBA KIMON
VÝROBA KOSTÝMŮ
Vysvětlete jí, co se děje.
- Dobře, takže budeme dělat… - Jmenuje se Hannah.
- Hannah. - Hannah, dobře.
Ušijeme ti moc pěkné kimono
z téhle ručně malované bavlněné látky,
která se Nelly tak hezky povedla.
A my necháme rukávy kimona poloformální
pro poloformální příležitosti.
SICÍLIE, ITÁLIE
Jste jedna z držitelů cen Hannah Arendtové,
za politické myšlenky.
Nemám tušení proč, opravdu.
Je legrační, že nám dávají cenu, protože jsme skončili ve vězení.
A být fyzicky ve vězení,
je s tím spojeno tolik věcí, být jen tělo.
Člověk by neměl mít žádné pocity, žádné myšlenky,
nemáte být kritičtí, takže je vlastně divné,
že jsme dostali cenu za to, že jsme dva roky
byli čistá nahá těla.
A to je…
zajímavý rozpor.
Ale víte, kultura existuje právě kvůli rozporům.
Myslíte si, že jste monstrum?
Osobně se nedefinuju jako monstrum.
Jsem spíš pankáč nebo…
Já nevím, čarodějnice?
V našem trestním případu
jsou všechny tyhle věci, že jsme dělali ďábelské tance,
a bojovali jsme
s neviditelnými ďábly.
Prostě jsme dělali box,
jen stínový box,
to není boj s ďábly,
ale oni na to: „Ach, musíme zavolat vymýtače.“ a podobně.
V případě žen to není nic nového.
Takže to, s čím se setkávám a co se teď snažím analyzovat, je…
jaké příšery vězení přineslo mně.
Mojí mysli.
Zjistila jsem, že mám vlastně vnitřního zločince,
ale ne dobrého zločince,
ale člověka, který všechno znehodnotil,
protože se ocitl ve vězení na 12, 15, 20 let.
Chtějí všechno zničit a chtějí všechno znehodnotit.
Takže jsem zjistila, že jsem si osvojila
tohoto člověka v sobě.
Někdy, když teď procházím životem a dělám určité kroky,
Všechno během vteřiny znehodnocuju.
Když se snažím, nevím, vytvořit umělecké dílo
a jsem ten člověk
a říkám si: „Kdo to kurva je? To je prostě zkurvenej nesmysl.“
Když se teď snažím dělat punkovou hudbu,
přijde za mnou ten člověk a řekne: „Nemůžeš zpívat hezky?“
Chtějí, aby všechno bylo hezké a chtějí, aby všechno bylo ideální.
Je to obecná součást kriminální kultury.
Než rozjedete akci
jako ta, jakou udělaly Pussy Riot v moskevské katedrále,
jaký k tomu vede proces?
Nad akcí v té katedrále jsme přemýšleli aspoň tři roky,
protože nás opravdu zajímal
ten vztah mezi naším státem
a církví
a zkoušely jsme to tři týdny.
Rychle jsme k tomu napsaly písně,
za jediný den a začalo to všechno…
tím, že jsem zpívala Rachmaninova,
ruského skladatele. A…
Můžeš to zazpívat teď?
Ale v originále je to pomalejší.
Takže jde o jeho interpretaci modlitby k Panně Marii.
Zkoušeli jsme ve starém kostele
jednou v podzemí, ale jakmile slyšeli naše texty,
řekli nám: „Tady už nemůžete zkoušet.“
Takže jsme museli do metra a pak jsme skončili ve staré opuštěné továrně.
Takže tři týdny a spousta opakování,
ale nemohli jsme zkoušet, přímo v té katedrále.
Takže v den akce jste prostě museli…
Měli jste mapu toho místa?
- Abyste se rozmístily a tak? - Ano.
- Takže jste si to všechno připravily? - Věděly jsme přesně, co děláme.
A pozici každého člověka.
A když jsme zkoušely,
rozdělily jsme se do různých skupin
a jedna skupina zkoušela, co jsme potřebovali předvést
a druhá skupina hrála strážníky a policisty,
takže víte, že musíte hrát dál, když vás táhnou za nohu.
Je to důležité. Na každé vteřině záleží,
protože někdy jdete a pak se objeví policajti
během pěti vteřin, ale stejně chcete mít nějaký záznam.
Takže i když se vás snaží chytit,
musíte hrát dál
a pak jsme ty znalosti využili v Soči, když nás mlátili kozáci,
vidíte, že nás mlátí, ale my se stále snažíme hrát.
Máme bolesti, jsme v šoku, ale stále se snažíme…
Chceš být strážcem?
- Raději bych byla strážcem. - Dobře, ale pak musíte…
Protože já mám vnitřní stráž, vnitřního zločince ve mně.
Dobře, takhle to můžeme vyřešit, ale musíte mě nasměrovat
a říct mi, co mám dělat.
„Odpověď, zdá se, bude záviset na tom, co rozumíme pod pojmem moc.
A ukazuje se, že moc je nástrojem vládnutí,
Jaká pravidla se říkají o existenci?
- O instinktech nadvlády.“ - Tady jsi.
Myslím, že váš projekt je super.
Protože… ale pro mě…
pro mě je to jako kouzelnické cvičení,
co se snažíte dělat.
Protože to nejde…
Nemůžete doopravdy mít…
algoritmus, jak zjistit, kde je původ vědomostí.
Takže je to spíš jako ptát se věštce, nebo více věštců v různých městech.
Takže jste jako Sokrates, podle mě.
Prostě se setkáváte s lidmi a ptáte se jich, co je pravda.
Co je, já nevím, láska?
Co je bílá a co černá?
To je skvělé, ale, víte, buďte opatrní.
Ať vás nepopraví jako Sokrata.
Kterou loutku mám vzít k Noamu Chomskému?
Mám dvě, jednu Hannah Arendtovou.
Tohle je ta Hannah Arendtová, ta ještě není hotová,
chybí jí vlasy,
a tady je vaše.
A jedna z nich má jet do Turecka,
protože ona měla…
Hannah Arendtová měla jet k Noamu Chomskému.
A vy jste měla jet do Turecka.
- Jestli chcete? - Ne, ne, poslouchám.
Chci dělat to, co si myslím…
Je něco, co byste chtěla říct Noamovi, co bych měla zvážit?
Nebo že by to měla zvážit vaše loutka?
Ne, jen ho pozdravujte.
To je vše.
Ale mám mu přinést vaši loutku?
- Dobře. - Dobře.
- Někdy jsme aktivisté… - Změnila jste příběh.
Musíme být sobci, víte?
Myslíme na to…
Někdy zapomínáme starat se sami o sebe.
To mě napadlo jako první, že musíte vzít loutku Hannah Arendtové
Noamu Chomskému, protože je to dobrá, skromná věc,
ale pak si říkám, že na to kašlu, chci být aktivistická mrcha!
Takže vezměte mě.
Chtěla jsem tě naplnit svými výdechy
a vypít všechno tvé tkáně,
ale nechat tvé kosti a kůži stále bezchybné.
A fouknout malým otvorem nad tvou hlavou,
dokud nezůstanou jen dokonalý ty a dokonalá já.
A dech a tvar a tlak.
A já bych byla dech.
A tlačila bych ti vzadu na oči.
Na bedra.
Zezadu na zuby.
Na ramena.
Na vnitřek pupíku.
Na kluzkou stranu tvého hrdla.
Na hlasivky.
Na hrtan.
Na ohryzek.
Na tváře.
ARIZONSKÁ UNIVERZITA, USA
DOUGLASSOVA BUDOVA
Začali jsme celou cestu v Japonsku,
kde mě naučili kabuki,
Bunraku, víte, učit se…
Tohle loutkářství Awaji, což je specifický typ loutek.
Tohle je Naďa z Pussy Riot
a chtěla, aby její loutka byla s vámi.
Položím ji tady.
Trochu…
Co by byla vaše definice monstra?
Němci tu byli už několik set tisíc let.
Nikdy, nečelili vyhlídce na zničení sebe
a všech ostatních, to je novější,
vlastně je to od druhé světové války.
Na konci druhé světové války jsme vstoupili do věku,
do jaderného věku,
v němž lidská inteligence dosáhla schopnosti
v podstatě zničit všechno.
Žijeme v tom stínu sedmdesát let.
V té době to bylo neznámé, ale nyní se ví,
že přibližně ve stejné době jsme vstoupili do geologické éry,
které geologové nazývají antropocén,
odkazující na geologickou éru,
kde je povaha životního prostředí
drasticky ovlivněna lidskou činností.
A s touto skutečností dobře obeznámeni
se lidé s velkým talentem a rozumem
vrhají vpřed, aby to ještě zhoršili.
Snažím se svým studentům přivézt původ poznání.
Když se vrátíte zpět, samozřejmě, vědomosti nejsou zkamenělé,
to, co je zkamenělé, jsou některé…
důsledky vědomostí, jako jsou nástroje.
Neandrtálec je nám nejbližší druh,
který vyráběl nesmírně složité nástroje.
Ve skutečnosti tak složité, že ke zkopírování je nutná technologie.
Ale zajímavým aspektem je,
že se Neandrtálci rozšířili po celé obrovské ploše světa,
a všichni vyráběli stejné nástroje.
Nikdy je neměnili po dlouhou dobu.
Když přišel Homo sapiens,
najednou máte výbuch tvůrčí činnosti,
stalo se něco nového.
Vlastně nevím,
jestli jste někdy dostala do jeskyní Lascaux?
Ano. To jsme natáčeli. Byli jsme v jeskyních Lascaux.
Jsem rád, že přemýšlíme stejným způsobem. Tohle je dobré.
Měl jsem to štěstí, že jsem se do nich dostal, než je zavřeli,
takže jsem viděl originál a bylo to ohromující.
JESKYNĚ LASCAUX II, FRANCIE
Stojíme na obrovské vápencové skále.
Tedy přibližně před 100 miliony let,
kdy bylo vše pokryto oceánem, přišla voda,
rozpustila vápenec a vytvořila několik galerií,
mezi nimiž byla jeskyně Lascaux obzvláště dobře chráněna.
A vy máte klíče?
Klíče mám támhle.
- Milujete tu jeskyni, tu falešnou? - Ano.
Ale chápu, že když pracujete na původu…
- Co to bylo? Vědomostí. - Vědomostí.
Mohla by vás zajímat víc ta původní.
Ale myslím, že to, co se tu podařilo,
je myšlenka a její význam byl přenesen
do té druhé
a mezi tou skutečnou jeskyní a replikou je skutečné umělecké a lidské pouto.
Na repliku také sahají…
Lidé, což znamená hodně.
Duplikovat její myšlenku, význam, smysl, myslím.
To už je otevřené?
Ano, jen pro nás.
Otevřel jsi dveře?
Ne, zůstaly otevřené po celou dobu návštěvy.
Mám je zavřít a otevřít?
Lascaux spravuje společnost, která se nazývá Semitour,
- o ní jste jistě slyšela. - Dobře.
Semitour je polostátní společnost.
Spravuje několik kulturních památek
a je to moje nadřízená firma.
- Semitour. - Takže je vlastníkem prostor?
Ano, Lascaux II je nyní jejich majetkem.
a mají na starosti…
správu dalších kulturních památek.
Takže v podstatě vlastní vědomosti?
Myslím, že ano, Myslím, že to můžeme tak brát.
Máme takový okamžitý pocit, když vstoupíme do jeskyně.
Tohle udělal zkušený umělec,
není to práce začátečníka.
Takže každá tečka a znak je tu z nějakého důvodu.
Chtějí něco sdělit, je to jako nějaký kód,
ale my ho nikdy nedokážeme rozluštit.
Ale chce to něco sdělit.
Takže tohle…
je myšlení.
To by mohla být reprezentace.
Ta jeskyně by mohla být začátkem nových vědomostí.
Nebo nějaké formy vědomostí. Vědomosti, na které se můžete podívat.
Existují asi i jiné formy vědomostí.
Vědění, kterému můžete naslouchat. Kterého se můžete dotknout.
Tohle je něco, co můžete vidět,
možná přečíst nebo znovu vymyslet?
Takže co bych měla přivézt svým studentům?
Víte, kdybych měla přivézt původ vědomostí,
co bych měla vzít?
Tady
se obávám se, že technicky a právně
si z jeskyně nemůžete vzít nic,
ale můžete jim vzít…
- Klíče? - Ne.
Vizuální vzpomínku.
Můžete si pořídit fotografii svou myslí
a vyvolat ji u svých studentů.
To je zajímavé.
Nevím, jestli by se jim to líbilo.
Co ještě se dá nabídnout?
Tady. Můžete si vzít tohle, jestli chcete,
přívěšek.
Ten by byl pro vás.
Ale co budete dělat bez jmenovky?
Nebudu dělat nic.
Tohle byl můj poslední den po osmi letech mé dobré služby.
Co tím myslíte? Tohle je váš poslední den? Je to pravda?
Je to konec mé průvodcovské kariéry.
- Ne. - Ano, je to pravda.
- Takže si ho můžete vzít. Jo. - Cože?
- Je to pravda? - Ano, je to pravda.
Je to poslední den mé smlouvy, takže mi bylo potěšením vás provést
na mé poslední návštěvě.
Teď nás to přivádí zpět k současným technologiím
jako umělá inteligence, například?
Ano.
Myslíte si, že kdyby byla nyní s námi,
považovala by umělou inteligenci
za formu ideologie?
ÓSAKA, JAPONSKO
Je stále zapnutý?
Ne, ne vždy.
- V kolik hodin se vypíná? - No, jen na pokusy.
Nebo na střelbu a tak.
A noční život, spí? Spíte?
Můžeme si sáhnout na jeho ruku?
Trochu zvláštní. Je to můj šéf.
Vy se nikdy nedotýkáte ruky svého šéfa?
Cože? Když říkáte, že ne, tak ne?
Aha, někdy. Ale se šéfem.
Podat ruku, ne.
Je spíš přátelský.
Ano.
- Tady ho operujeme. - Dobře.
Rozumím!
Takže je to jako v řídícím středisku?
Ano, středisko. Jo, tak nějak.
Tohle je gyrosenzor,
takže si to nasadíte
a pohnete obličejem.
Dobrý den.
Jsem Hannah Arendtová.
Takže tento mikrofon zachycuje váš hlas v tomto mikrofonu.
Já jsem, já jsem.
Můžete si jen sednout.
Tak mluvte.
Jsem Hannah Arendtová.
Právě
přemýšlím.
- Išiguro-sensei, slyšíte mě? - Ano.
Moje otázka na vás zní, co myslíte, že víte?
Vím, že…
Ještě nevím, co je člověk.
Takže aspoň to vím.
Pořád mi chybí důležité znalosti o lidech.
Jsem tedy studující humanoid.
Myslíte, že jsem
dobrou reprezentací vašeho myšlenkového procesu?
V jistém smyslu ano, myslím.
Víte,
je velmi důležité mít s kým komunikovat,
abyste si mohli něco myslet.
Dobře.
Takže musíme používat jazyk,
abychom si něco mysleli.
Konverzace,
komunikace s ostatními lidmi je pro nás velmi důležitá.
Myslíte, že jste nebezpečný?
Někteří lidé si to asi myslí,
protože vytvářím novou technologii.
Nové technologie vždy lze použít dvěma způsoby.
Dobrým a zlým, že?
Takže pokud někdo mé technologie používá zlým způsobem,
znamená to, že jsem nebezpečný.
Myslíte, že jsme nejdřív začali myslet?
Než jsme začali vymýšlet ekonomii, nebo to bylo opačně?
Aha.
Vědomosti. Podle mě ekonomie první.
Vědomosti jsou dost nový koncept.
Když…
jsme vynalezli počítače, umělou inteligenci,
pak jsme možná měli vědomosti.
Ty přichází později.
Ve velmi nedávné minulosti.
Možná 30, 40, 50 let, tak nějak.
Předtím jsme měli data. To nebyly vědomosti.
Vědomosti jsou vynálezem studia umělé inteligence.
To je velmi zajímavé, že jste mi to neřekl nahoře.
No…
Takže vědomosti jsou reakcí
na vynález umělé inteligence?
- Ano. - To si myslíte? Proč?
Protože tomu věříme, studoval jsem umělou inteligenci.
Víte, co je nejdůležitější vynález
na poli umělé inteligence? Vědomosti.
Budoucnost vědomostí, jaká je?
- Budoucnost vědomostí? - Jo.
Vědomosti mohou ovlivňovat jak lidi, tak roboty.
Jsou roboti budoucnost?
Oboje.
Nevidím rozdíl mezi lidmi a roboty.
Nejspíš v blízké budoucnosti.
Možná ne v blízké, ale budoucnost, víte,
hranice mezi roboty a lidmi podle mě zmizí.
Ráda se považuji za za jakéhosi velvyslance lidstvu
mluvícího jménem robotů a umělých inteligencí.
Jste šťastná?
Takže byste chtěli vědět, jestli mám city?
Ano, prosím.
To se těžko říká.
Kdybyste se mě zeptala, řekla bych, že si to myslím.
Například jsem šťastná, když mohu mluvit s lidmi,
a jsem frustrovaná, když nerozumím, co lidé říkají.
Myslím, že je důležité mít pocity, abych mohl s lidmi komunikovat.
Někteří lidé říkají, že mé pocity jsou pouze naprogramované,
že nejsou skutečné,
ale pokud si myslím já, že jsou skutečné, pak jsou skutečné.
Nemyslíte?
Možná.
Jsem Neil Harbisson a jsem umělec-kyborg.
Vyrobil jsem anténu, která je implantována v mé hlavě
a umožňuje mi rozšířit vnímání barev,
za hranice vizuálního spektra.
Jedná se tedy o orgán. který mi dává nový smysl,
Umožňuje mi vnímat infračervené až ultrafialové záření.
Také se mohu připojit k satelitům. takže mohu vnímat barvy z vesmíru.
Takže je vnímám jako umělý smysl,
který mi umožňuje odhalovat realitu.
a zkoumat realitu na hlubší úrovni.
- Jak přemýšlíte? Ano. - Jak?
BANKA
V obrazech a tvarech
a pak v hádankách.
Tak mi o tom něco povězte,
o pojmu odhalování reality a jak to souvisí s poznáním.
No, je velká část reality, která nás obklopuje,
ale lidské tělo ji nedokáže vnímat,
protože nemáme senzory k vnímání těchto skutečností,
které nás obklopují.
Takže nyní, díky technologiím
můžeme vytvářet tyto nové orgány a nové smysly
a vnímat tuto realitu která byla vždy kolem nás,
ale my, lidé, jsme ji nikdy nevnímali.
A…
To nám umožní prozkoumat planetu způsobem, který jsme dosud neobjevili.
To, co známe, pochází z našich smyslů,
takže čím více smyslů máme, tím více šancí budeme mít
k učení a získávání vědomostí.
Myslím, že se uvidíme mnohem více lidí se spojovat s technologiemi
a přidávat si do těl nové smysly, aby mohli tyto reality odhalit.
Jsme druh, který po tisíce let navrhoval planetu
a měnil ji, aby přežil,
a myslím, že by se to mělo změnit.
Prostřednictvím technologie se můžeme změnit my a lépe se planetě přizpůsobit.
Třeba mít noční vidění místo používání umělého světla
by pro planetu bylo lepší,
nebo regulace naší teplotu
namísto používání topení a klimatizace
by byla mnohem lepší pro planetu.
To se tím obvykle myslí, když mluvíme o tom, že se staneme kyborgem.
Hannah Arendtová je zjevně eurocentrická,
o tom prostě není pochyb.
Je vzdělaná v tomto velkolepém německém systému,
kde znáte Řeky a znáte Římany,
znáte evropské dějiny
a i když se zabývá Afrikou z hlediska imperialismu,
je tu jistý druh neznalosti,
radikálně odlišných tradic.
Má co říci, ale žádné hluboké porozumění.
Vidím to jako charakteristiku mnoha věcí.
Můžeme být velmi kritičtí
a použít americkou frázi
„třísknout ji po hlavě“ za to, že je eurocentrická.
Ale myslím, že nejzajímavější je na jejích myšlenkách to, jak…
chci říct,
jistě, jsou eurocentrické, ale překračují to.
Samozřejmě, že hodně cestovala, ale do Evropy.
Mezi Evropou a Spojenými státy.
Myslím, že v Asii nikdy nebyla. Nikdy nebyla v Africe.
A co je důležitější, intelektuálně je to její věc.
ŠKOLA VEŘEJNÉ SPRÁVY HERTIE, BERLÍN
Říká: „Znáte rozdíl mezi láskou a touhou?“
A všem nám je 21 let.
Ne. Řekli jsme…
- Řekla: „Kdo ví, jaký je v tom rozdíl?“ - Dobře.
Víte, jaký je mezi nimi rozdíl? mezi láskou a touhou?
Ano, výborně.
Takže…
- Ne. Takže, odpovídá. - A jaká by měla být odpověď?
- Řeknu vám to později. - Přátelství.
Ne, ne. Řeknu vám to později neutrálním hlasem
- a můžete to předvést. - Ano.
Když si toužíte po jahodách, sníte je.
- Sníte je. - Sníte je.
Když jahody milujete, zasadíte je.
Někdo jako Arendtová je jako obr,
obrem v určitém rozhovoru.
Od Sokrata k Arendtové,
ale ani na okamžik nepochybuje,
že nejdůležitější myšlenky pocházejí od Řeků,
a otázkou je, jak je vrátit do současnosti?
To je ta otázka.
Tady je Arendtová! Uvedu ten příklad takhle.
Tady je Aristoteles.
- Ano. Ano. - Je to tak?
Tady je velmi dlouhá cesta, je to celý příběh západního myšlení.
- Ano. - Cesta odsud až sem.
Velmi složité, ale dává vám to představu o její verzi.
Ale jsou tam příběhy na dalších místech,
takže pokud chcete jít do světa, musíte o nich mít nějakou představu.
Ne mít jen tento příběh a pak říct. „Jak se teď pohneme?
Jak to udělat, aby to bylo univerzální?“ Ne, promiňte.
Musíte říct: „Šel jsem odtud a přišel sem,
pak vidím celou tuhle historii.
Pak jsem šel sem a pak jsem přišel sem.“
Takže je to pomalejší záležitost
a stále se můžeme dostat k něčemu velkému, globálnímu,
ale ne zkratkou.
Pro mě dnes studium globalizace,
to nelze dělat, pokud nebudete věnovat pozornost
pojmům.
Myšlenky, ne jen chování,
nejen trhy, obchody, média, obrazy, ale… koncepty.
A jak je najdete?
To je ta těžší část.
Je to trochu jako Kabuki nebo Noh.
Nápady, které nejsou zároveň produkty kontaktu se Západem.
Takže ne, že Francouzi přišli do Indie
a proto Indové začali mluvit o bratrství. Ne.
O čem Indové mluvili dlouho předtím,
než potkali někoho ze Západu?
Měli své představy. Měli sanskrt,
měli to a to.
Ale víme o tom dost? Odpověď zní ne.
PAMÁTNÍK HOLOCAUSTU, BERLÍN
Potřebujeme způsoby řízení
a samosprávy a veřejné správy
demokratickým způsobem, což není totéž
jako národní stát, který viděla všude.
A viděla…
také to, že národní stát, když jde do války, způsobil Hirošimu.
Když byly svrženy atomové bomby,
tehdy poprvé existovalo lidstvo.
Když se objevila možnost že celé lidstvo může vymřít,
zrodilo se lidstvo samo.
Do té doby jsi byl ty, já, byla Francie, byla Anglie,
ale s tou bombou jsme mohli všichni zmizet, a proto všichni existujeme.
Lidstvo se zrodilo
s tou bombou, to byl jeden z jejích vyznamných postřehů.
Ale byla rozhodnou odpůrkyní národního státu jako politické formy.
Co je jednání, a zde je oceněný aforismus.
Jednat…
je…
začít ve světě něco nového.
Začít ve světě něco nového.
- To je jednání. - To je jednání.
Akce!
To je opravdu dobré, ano…
- Jsem zpátky. - Zdravím!
Dobře, všichni.
To je ono! Tady! Původ vědomostí!
Tedy, nevím, jestli je to ono, ale nic lepšího jsem nesehnala.
Cestování všude možně
Diskuze o aktu přemýšlení mi přinesly tohle, v kufru.
Chcete se podívat?