‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎HALSTON III PENTRU JCPENNEY
‎Cureaua nu stă bine. Așa.
‎Bun. Du-te!
‎Du-te!
‎Deci la asta s-a ajuns, Sassy?
‎A fost o prezentare uluitoare.
‎N-ar trebui să fie 100 de oameni aici ‎care să spună aceste cuvinte?
‎Care să stea până târziu, ‎să se distreze de minune.
‎Dar nu, suntem doar noi doi.
‎Ești plătită să fii aici ‎ca să nu rămân singur.
‎Ai adus cronicile, nu-i așa, Sassy?
‎Nu vreau să le aud.
‎Toți sunt invidioși pe mine ‎de când am ajuns un star.
‎Eu îi derutez pe oameni.
‎Mă văd la ‎Donahue, ‎apoi mă văd în oraș
‎cu Barbara Walters ‎sau cu Andy Warhol sau cu Cher.
‎Îi înțeleg. Am prea multe.
‎Și eu m-aș urî.
‎Care crezi că e critica principală?
‎Faptul că, la un moment dat, ‎ai reinventat moda pentru femei.
‎Ai înfășurat femeia într-un sentiment.
‎În gustul tău.
‎Acum, totul e despre hanorace, ‎despre fermoare și…
‎Du-te naibii!
‎Nu eu spun asta. Criticii.
‎Draga mea, am glumit.
‎Citește una!
‎Bine.
‎„Noua colecție pentru JCPenney e forma…”
‎Continuă!
‎„…e forma diluată a lui Halston,
‎o reprezentare fragilă ‎a muncii designerului.”
‎Încă una.
‎„Mega-colecția lui Halston ‎pentru mallul american
‎e subminată de nepotrivirea model-ținută.
‎Costumul din tricot roșu și negru e…”
‎Nu te aud!
‎„…e prezentat ‎de un model rotofei și scund,
‎care se pierde în croiala neglijentă.
‎Dimpotrivă, rochia învelită mov
‎e prea scurtă ‎ca să fie purtată măcar la prânz,
‎prea scurtă ‎și pentru barul burlacilor din cartier.”
‎Cronicile nu contează.
‎Bună dimineața! Ce mai faci?
‎Bună dimineața!
‎Bună!
‎Ce mai faci?
‎- Era un Moser, idiotule. ‎- Nu-mi pasă ce naiba era.
‎Doar de asta-ți pasă. ‎De lucruri. Vai, cât de valoroase sunt!
‎Știi care-i cel mai valoros lucru ‎pe care l-ai avut? Eu.
‎Da, tu ești sprijinul meu, nu-i așa?
‎Du-te naibii!
‎Victor. Ce trebuie să fac ca să pleci?
‎De parcă ai putea.
‎Te apucă repede plânsul: ‎„Nu pleca, te rog!
‎Ești genial. Totul ți se datorează ție.”
‎Eu n-am zis așa ceva.
‎Rahat! Îți asumi tot meritul. ‎Primești toți banii.
‎Dar știi că totul a venit de aici. ‎Din creierul ăsta.
‎Primesc vreun fel de recunoștință? ‎Nu, mă tratezi ca pe un câine.
‎Victor!
‎Spune-mi, ce vrei de la mine?
‎Un milion de dolari.
‎Vreau un spațiu. ‎Unul mare. Ca al lui Warhol.
‎Vreau propriul studio ‎ca să pot lucra mai mult.
‎Pe nenorocitul de Andy ‎îl ajută toți. Asta vreau.
‎Un milion de dolari? ‎Faci banii într-un an.
‎E o afacere bună.
‎Ai înnebunit.
‎Măcar atât merit.
‎Nu meriți asta nici pe departe, ‎Victor, dar eu vreau doar să pleci.
‎Nu cred că vrei asta.
‎Știu multe despre tine, Halston.
‎Toate filmele făcute acasă, ‎toate clipurile?
‎Oare clientele de la JCPenney ‎vor să afle ce faci în dormitor?
‎Să nu-ndrăznești!
‎Chiar asta voi face.
‎Mă plătești, altfel le trimit la ‎Donahue.
‎Asta faci? Mă șantajezi? ‎După atâția ani în care te-am protejat?
‎În care te-am întreținut? ‎Așa ne despărțim?
‎Dispari naibii și să nu mai vii aici!
‎Mi-ai spart nasul, Halston! ‎Te dau în judecată!
‎Susan!
‎E ceva în neregulă cu calculele.
‎Scrie aici că a cheltuit ‎40.000 $ anul trecut pe orhidee.
‎- E suma corectă. ‎- Și cheltuielile de călătorie?
‎Asta. A cheltuit 354.000 $ într-un an?
‎A pus cineva un zero în plus?
‎Se duce cu limuzina peste tot. ‎Doar asta costă 5.000 $ pe lună.
‎Apoi, luna trecută,
‎Martha Graham a fost premiată la Paris,
‎așa că el a cumpărat valize Goyard noi,
‎și-a luat 11 angajați într-un avion privat ‎și i-a cazat pe toți la Ritz.
‎De ce s-a dus acolo pentru ea?
‎Sunt prieteni. ‎Îi finanțează trupa de dans.
‎De ce trebuie ‎să plătească Esmark pentru asta?
‎Materiale de probă, ‎încă 750.000 de dolari. Adică…
‎Sigur ne fură cineva. ‎Cât costă muselina? Cinci dolari?
‎Nu folosește muselină când face designuri.
‎Dacă rochia va fi din satin, ‎folosește satin.
‎Înțeleg. Toată vraja stă în materiale.
‎Cum cad și tot așa.
‎El e artistul. Prin material transmite.
‎Așa stă treaba.
‎Știi ce se întâmplă ‎dacă mă duc în fața consiliului
‎companiei cotate la bursă și spun că firma ‎pe care trebuie s-o eficientizez
‎nu-și controlează cheltuielile ‎fiindcă „așa stă treaba”?
‎- Ce crezi că se întâmplă? ‎- Vă concediază?
‎- Halston! Îmi place mult. ‎- E la telefon!
‎Îmi pare rău, Liza. Trebuie să închid.
‎A intrat în birou ‎un sendviș cu salată de ou.
‎- ‎Doamne! ‎- Mulți pupici.
‎Da. Sună-mă!
‎Cheltuielile sunt exorbitante. ‎Mi-ai spus că te vei abține.
‎Cred că suferi de halucinații, Carl.
‎N-am spus așa ceva.
‎Creez designuri într-un ritm ‎care poate fi numit herculean.
‎Aceste numere reflectă ‎cum reușesc s-o fac.
‎Ți-am făcut valize, ochelari de soare.
‎Ți-am făcut tricotaje, curele.
‎Și colecția pentru bărbați?
‎Mobila? Parcă erau gata ‎acum câteva săptămâni.
‎- Unde sunt? ‎- Asta nu-i firmă de conserve.
‎Nici nu am lucrat în domeniul ăsta.
‎Am fost managerul general ‎al Playtex, companie Esmark,
‎iar acum sunt ‎managerul general al Halston.
‎Eu nu fac designuri de tampoane, Carl.
‎Deși mă aștept să-mi ceri și asta.
‎Lucrez fără oprire. ‎Șapte zile pe săptămână.
‎Știu. Muncești până târziu în noapte.
‎Și știu și cum.
‎Îngrijitorii vin noaptea
‎și fotografiază ‎resturile de cocaină de pe biroul tău.
‎Vrei să vezi?
‎Nu.
‎Ai o problemă cu drogurile.
‎Sau și cu alcoolul. Nu știu.
‎Știu doar că, dacă ți-ai reveni la normal,
‎noi doi am face o treabă minunată.
‎La normal?
‎Ce înseamnă normal, Carl?
‎Tu ești normal?
‎Acceptă contractul cu mexicanii.
‎Nici nu e nevoie să spui „da”. ‎Dai din mână și gata.
‎Ne apucăm de treabă.
‎Treizeci de milioane de dolari. ‎Poți cheltui cât vrei.
‎Nu.
‎Nu refuza înainte să știi ce refuzi.
‎Știu ce refuz. Am încheiat subiectul.
‎Mi-ați diluat destul marca, ‎mulțumesc mult.
‎Nu-mi voi pune numele și moștenirea ‎pe brevete create de alți oameni!
‎Necunoscuți pe care nu i-am acceptat!
‎Refuz categoric! Acum, ieși afară!
‎Doar dai din mână, Halston.
‎Sau dai din cap.
‎Uită-te la capul meu!
‎Nu se mișcă.
‎Vai, nu! Mulțumesc.
‎Am băut destul.
‎Halston.
‎Pari obosit.
‎Îmbătrânesc, Martha.
‎Sunt cu un picior în groapă.
‎Glumesc. Sunt puțin presat acum.
‎Pot să spun ceva? Din iubire.
‎Să mă ierte Dumnezeu ‎că vorbesc despre critici,
‎dar știi ce se spune despre critici, nu?
‎Nu mă mai place niciunul.
‎Știu.
‎Asta e.‎ Quel dommage.
‎Da, dar Halston,
‎mi se pare că nici tu nu te mai placi.
‎Asta e ideea. Știu de ce ești în stare.
‎I-ai putea uimi din nou dacă ai vrea.
‎Știu că ai putea.
‎Doar că nu-mi mai pasă.
‎Știu cine sunt. Știu ce sunt.
‎Sunt artist.
‎Dar acum îmi pasă doar de bani.
‎Vreau să câștig pot de mult, ‎apoi să-mi iau tălpășița.
‎Ce e?
‎Tocmai ai reușit să incluzi „Sunt artist”
‎și „Îmi pasă doar de bani” ‎într-o singură frază.
‎Ce ai vrea să fac?
‎Ceva diferit.
‎Caută inspirație!
‎Doamne, fă ceva ‎care nu are legătură cu banii!
‎Cum ar fi?
‎Ai putea crea costumele ‎pentru noul meu spectacol.
‎Eu nu mă mai pot ocupa din cauza artritei.
‎Fii mâinile mele!
‎De mult vreau să pun în scenă ‎Persefona.
‎Persefona?
‎Am fost preluat de Esmark, Martha.
‎Sunt deja în iad, mulțumesc mult.
‎Ai putea avea libertate totală.
‎Ți-ar putea face bine.
‎Desert?
‎Mohammed?
‎Martha vrea desert.
‎Nu se poate cu tine.
‎Tocmai am primit asta.
‎Cum adică 200.000 $ ‎pentru un bilet de avion?
‎A zburat cu Concord.
‎A cerut factura în șase luni, ‎ca să nu apară în raport.
‎Fir-ar!
‎Sună la Betty Ford!
‎De pe telefonul lui.
‎Alo?
‎Bună ziua, dnă Ford! ‎Carl Epstein la telefon.
‎Nu vă cunosc.
‎Betty, sunt Halston.
‎Halston, ești bine?
‎Halston
‎e dependent de cocaină și de alcool.
‎A scăpat de sub control.
‎Nu-și mai poate îndeplini ‎obligațiile contractuale.
‎Lăsați-l pe Halston să vorbească, vă rog!
‎Sunt aici, păpușă.
‎Halston, ai nevoie de ajutor?
‎Sigur că da.
‎Vreau să adauge cineva ‎10 ore fiecărei zile,
‎dar nu cred că mă poți ajuta. ‎Și vreau să scap de contractul cu Esmark.
‎Deși vând scutece pentru adulți,
‎fac pe ei destul de des.
‎Dar, sincer, Betty,
‎sunt bine. E un moment dificil. ‎Sunt epuizat, dar crede-mă!
‎Dacă voi avea nevoie de ajutor, ‎la tine voi apela.
‎Mă gândeam la tine.
‎Ții minte rochia din charmeuse ‎pe care ai purtat-o la ziua Biancăi?
‎Da, sigur că o țin minte.
‎Ce vremuri!
‎Dar vor fi și alte zile frumoase. ‎Salută-l pe Gerry, Betty! La revedere!
‎Cum îndrăznești?
‎Cu cine crezi că te pui?
‎Dacă-mi mai faci așa ceva, te omor!
‎M-ai auzit, tâmpit cu degete grase?
‎Întoarce-te la vândut fasole la conservă!
‎Domnilor, nava Halston s-a scufundat.
‎Abuzul de droguri e rău.
‎La fel și lipsa de respect.
‎Refuzul de a semna contracte de licențiere ‎care să mențină firma pe linia de plutire?
‎Cu regret, vă anunț ‎că am ajuns la cel mai jos nivel.
‎Halston ajunge la birou la ora 18:00.
‎După ce se trezește ‎pe la ora patru după-amiaza.
‎Bună ziua!
‎Apoi, intră direct în birou ‎și se droghează.
‎- Nici nu mai e coerent. ‎- ‎…mătase.
‎La 19:00, cinează.
‎A zis: „Îmi vreau cafeaua ‎cum îmi vreau bărbații.”
‎Asta e înainte de a se apuca de lucru.
‎Nimeni nu știe ce pune la cale.
‎„…nu avem cafea gay.”
‎Cred că vreau culoarea dovleacului.
‎- Și vreau să văd materialul. ‎- Bine.
‎- Acum? ‎- Nu.
‎Am muncit destul pentru o zi.
‎Nu mă simt inspirat.
‎Între timp, personalul e acolo ‎de la opt dimineața.
‎Mi-e foarte clar ce avem de făcut.
‎Scuze, am încercat să te sun.
‎Am avut receptorul decuplat.
‎M-a durut capul.
‎Tu cine ești?
‎Sunt John David Ridge.
‎Ce faci aici?
‎Am fost angajat ca asistent, ‎ca să poți respecta termenele limită.
‎Aș vrea să vorbesc ‎cu John David Ridge între patru ochi.
‎Sigur înțelegi ‎de ce ăsta e cel mai mare coșmar.
‎Da.
‎Umilirea.
‎Trădarea.
‎Să construiești ceva ‎care-ți poartă numele,
‎apoi să fii înlocuit.
‎Nu cred că ești…
‎Dar da, îmi imaginez că e foarte dificil.
‎Poate n-ar trebui să spun asta.
‎E o onoare să fiu aici.
‎Pentru mine.
‎Vreau să știi asta.
‎Să lucrez cu tine ‎e un vis devenit realitate
‎și…
‎e ireal.
‎Te admir de când mă știu.
‎Unde te-au găsit?
‎Sunt designer de costume.
‎La Broadway.
‎Deci acum facem costume?
‎Dar moda asta presupune, nu-i așa?
‎Ne costumăm ca să părem oameni diferiți.
‎Toca ‎pillbox ‎a lui Jackie Kennedy. ‎Asta da piesă de costum!
‎Poate mă ajuți să-l repar.
‎Ce anume?
‎Numele meu.
‎Ar fi o onoare.
‎Mereu am vrut o colecție maritimă.
‎În tonurile Mării Caraibilor. ‎S-ar putea să meargă. Ce crezi?
‎În turcoaz.
‎Da.
‎Da, putem pune o curea.
‎- Îmi place ce ai făcut aici. ‎- Mersi!
‎COCOTELE LUI HALSTON
‎Nu-mi vine să cred.
‎E o calomnie!
‎Am emoții, dragă. ‎Îmi citești tu articolul?
‎Nu!
‎Liza, dacă mă iubești,
‎îmi citești articolul, bine?
‎În regulă.
‎„Se știe că designerul Halston ‎adoră să fie în centrul atenției.
‎O sursă apropiată de emblema modei descrie ‎portretul unui designer în cădere liberă.
‎Consumator de droguri înrăit ‎în timpul petrecerilor de la Studio 54,
‎Halston a început ‎să consume cocaină și când muncește,
‎în atelierul său plin de oglinzi ‎din Turnul Olimpic.
‎Bla-bla.
‎„Artistul Victor Hugo ‎e iubitul designerului de mai mulți ani,
‎dar Halston a mai apelat ‎la cele mai scumpe prostituate masculine.
‎Preferații săi l-ar fi vizitat ‎pe designerul nesătul…”
‎Ajunge.
‎Uite, e de rău.
‎Dar privește partea…
‎Nu, e Victor.
‎Nu se va opri.
‎Are casete, Liza.
‎Filmări de acasă cu el și cu mine…
‎Halston.
‎Cum ai putut să faci asta?
‎Nu te poți lăsa atât de expus ‎când ești faimos.
‎Știu.
‎Am fost drogat de fiecare dată.
‎Și am avut încredere în el.
‎Scumpule, uite ce trebuie să faci.
‎- Dă-i bani! ‎- ‎Nu.
‎Halston.
‎Dă-i bani!
‎Va dispărea din viața ta pentru totdeauna ‎și apoi vei putea uita totul.
‎Nu-i dau nici măcar un cent.
‎Deja m-a costat prea mult.
‎SIDA
‎Pacientul 6572?
‎Pot să fumez?
‎Cât timp mai am?
‎E greu de spus.
‎Ați avut simptome de pneumonie?
‎Pete întunecate pe piele?
‎Asta e încurajator.
‎Veți avea nevoie de consilier?
‎Nu.
‎Trebuie să vorbesc cu agentul meu.
‎Nu se va afla că am SIDA.
‎Dacă întreabă cineva, am cancer la ficat.
‎Scuze, gândeam cu voce tare.
‎Ceva nou la rubrica de bârfe?
‎Nu, dar trebuie să afli ceva.
‎Tu.
‎Ai spus că pot avea încredere în tine. ‎Că ai venit ca să mă susții.
‎Nu știu la ce te referi.
‎I-ai trimis o schiță ‎lui Epstein pe ascuns!
‎Suntem în urmă cu două luni. ‎Avea nevoie de design.
‎N-am putut lua legătura cu tine. ‎N-ai venit ieri.
‎- Ce era să fac? ‎- Cum îndrăznești?
‎Cum îndrăznești tu?
‎Să fii așa de iresponsabil
‎cu imperiul ‎pentru care ai muncit toată viața?
‎Atât de neglijent cu propria marcă?
‎Cu propriul nume.
‎Ești cel mai talentat bărbat ‎pe care-l știu, dar nu profiți de asta.
‎Și nu voi înțelege de ce.
‎Trimite-i pe toți acasă!
‎Nu poți să demisionezi.
‎Ba pot.
‎Demisionez. Gata.
‎Îți încalci contractul dacă demisionezi.
‎Ne-ai datora 925 de milioane de dolari.
‎Ai aprobat un design fără permisiunea mea, ‎deci tu l-ai încălcat.
‎Voi îmi datorați ‎925 de milioane de dolari.
‎Nu merge așa.
‎Ai spus-o și tu.
‎Facem tot posibilul pentru a regândi ‎înțelegerea ca să fim cu toții mulțumiți.
‎Eu nu-s mulțumit.
‎E o afacere bună.
‎Vrem să ne dedici doar 20 de zile din an.
‎Zece pentru Penney. Zece pentru parfumuri. ‎În rest, ne ocupăm noi.
‎Și rămâi cu 345 de zile ‎în care nu e nevoie să faci nimic.
‎Cum să nu fii mulțumit?
‎E un mister, nu?
‎Nick, vrei să-i bagi mințile în cap?
‎Iată oferta, Carl:
‎te bag în mă-ta.
‎Și pe tine, și pe tine, pe toți.
‎Vă puteți duce naibii, ‎iar eu voi găsi un alt angajator.
‎Care să știe cum să lucreze ‎cu oameni talentați, nu precum Carl.
‎Țineți minte ce spun!
‎O voi lua de la zero și, într-un an, ‎voi fi mai cunoscut ca niciodată.
‎Mai cunoscut decât Calvin Klein. ‎Știți de ce?
‎Am două lucruri pe care nu le veți avea.
‎Talentul meu și numele meu.
‎Bun. Luăm o pauză ‎ca dl Lewin să-i explice clientului său
‎ce înseamnă ‎obligațiile contractuale și logica.
‎PROPRIETATE PRIVATĂ ‎NU INTRAȚI
‎Sunt iute la mânie, Nick. Recunosc.
‎Te-au evacuat, au vorbit cu presa.
‎Ce te așteptai să facă?
‎Și am pierdut orice autoritate.
‎Înțelegerea asta ‎e de 100 de ori mai proastă.
‎Nick, știu că am dat-o în bară de tot.
‎Dar am semnat contractul ‎și am luat-o de la capăt.
‎De două săptămâni n-am mai consumat nimic. ‎Chiar arăt mai bine.
‎Mersi că ai observat.
‎Un milion de dolari pe an ‎și nu e nevoie să fac nimic.
‎Nu e chiar așa de simplu.
‎Nu-s așa de mulți bani ‎ca înainte, dar ne descurcăm.
‎O iau de la zero. ‎Stabilește întâlniri peste tot!
‎Găsim altă finanțare.
‎Nu poți lucra pentru altcineva.
‎Nu mă pot împiedica.
‎Sigur că pot. Ăsta a fost acordul.
‎Păi scapă-mă de el!
‎Ți-ai vândut numele, Halston.
‎Orice ai face sau încerca să vinzi,
‎e proprietatea Esmark.
‎Pentru cât timp? Un an?
‎Cinci ani?
‎Pentru tot restul vieții.
‎Nu mai ești Halston.
‎Ei sunt Halston.
‎De acum înainte, ‎când mai semnez contracte,
‎le voi citi mai întâi.
‎Ce pot să fac?
‎Rochii pentru prietene. ‎Dar n-au voie să spună că poartă Halston.
‎Creez două rochii de Oscar ‎pentru Anjelica Huston și Geraldine Page.
‎Ei bine, ‎atunci o vei face din propriul buzunar.
‎Și n-au voie să spună că poartă Halston.
‎E dreptul lor, Halston. ‎La asta trebuie să renunți
‎ca să primești un milion pe an ‎fără să miști un deget.
‎Mai e și problema cu Victor.
‎Acum ne amenință.
‎Dacă nu-i dăm bani,
‎a zis că trimite casetele ‎celor de la revista ‎People.
‎Dă-i banii!
‎Mi-a fost dor de tine.
‎Am auzit ce s-a întâmplat. ‎Ți-ai luat țeapă.
‎Am un plan.
‎Îți va plăcea mult.
‎Te rog, Halston!
‎Ascultă-mă! Te rog!
‎S-a rezolvat problema noastră.
‎Mersi pentru bani! Am primit ‎ce meritam. Nu mai sunt supărat.
‎Tu ai talent, eu am talent.
‎Așa că vom găsi o soluție în echipă.
‎Nu te las să renunți.
‎Ți-ai pierdut numele. Cui îi pasă?
‎Vom începe o colecție nouă, mai bună.
‎O vom numi „Roy”. Toată lumea o va adora.
‎Ce părere ai ?
‎Ce?
‎Încă ești supărat din cauza banilor?
‎Hai, iubitule! Așa sunt eu. ‎Mă cunoști așa cum te cunosc și eu.
‎Te-am iubit.
‎Chiar te-am iubit.
‎Și…
‎Mereu cu ochii pe ea, Willy.
‎Efort.
‎Vreau să depuneți mai mult efort.
‎Revenim la asta. Pauză de prânz.
‎Ce mai faci, dragă?
‎În afară de cancer ‎și de o potențială pneumonie, foarte bine.
‎Te-am sunat de mai multe ori.
‎Nu m-ai căutat.
‎M-am temut că nu mai vorbești cu mine.
‎Niciodată, draga mea.
‎Nu, aveam nevoie să reflectez.
‎Cred că ai auzit c-am fost concediat.
‎Nu mai sunt stăpânul ‎propriei creativități.
‎Dar mă cunoști.
‎Trebuie să creez.
‎Așa că m-am mai gândit.
‎Mă mai primești în echipă?
‎Sigur că da.
‎Mulțumesc, Martha!
‎Cât timp mai avem? Când e premiera?
‎Dragă, premiera e într-o săptămână.
‎Îmi plac provocările.
‎- Dle Halston. ‎- Salut, Susan!
‎- Nu mai aveți voie aici. ‎- Am venit la dl Ridge.
‎Dar…
‎Salutare!
‎Nu-ți face griji! ‎N-am venit ca să te omor.
‎Cu ce te pot ajuta, Halston?
‎Am un proiect.
‎Am nevoie de un asistent. ‎Cineva admirabil și de încredere.
‎M-am gândit imediat la tine.
‎Bine.
‎Așa.
‎Am cumpărat ‎toate bandajele elastice din New York.
‎E extraordinar.
‎Stați așa!
‎Vopseaua nu se prinde.
‎Știi ce mă ajută uneori?
‎Nu mă mai gândesc ‎la cum vreau să arate costumul
‎și mă gândesc la ce vreau ‎să simtă publicul când îl vede.
‎Când se mișcă dansatorii,
‎vreau ca publicul să simtă o piedică.
‎Mortalitatea de care toți ‎sunt disperați să scape, dar nu reușesc.
‎E o tragedie grecească. ‎Persefona.
‎Vreau să simt membrana
‎care ne desparte lumea de ceruri, ‎cea pe care nu o putem atinge niciodată.
‎Dacă ne-am putea întinde puțin mai mult…
‎am fi nemuritori.
‎Îmi vine să-i cuprind pe dansatori
‎în suluri uriașe de Spandex.
‎Ce-ar fi să-i cuprinzi ‎în suluri uriașe de Spandex?
‎Mersi, Mohammed.
‎Nu ne-am mai văzut de mult, H.
‎Nu am energie pentru asta acum, Joe.
‎Condu!
‎Nu te răpesc.
‎Sassy încă îmi răspunde la telefon.
‎Știu din surse sigure
‎că ‎Got Tu Go Disco ‎a ajuns să fie ‎cel mai mare eșec de la ‎Moose Murders.
‎Măcar nu mi-am vândut numele.
‎Scorpie distrusă și nenorocită ce ești.
‎Mi-a fost dor de tine.
‎Și mie de tine.
‎Ce face Elsa? Ai mai vorbit cu ea?
‎E bine.
‎E Elsa.
‎Bine.
‎Mă bucur.
‎Joe.
‎Sper că ești sănătos.
‎Sunt.
‎Am auzit că ai scăpat de Victor.
‎În sfârșit.
‎M-am mișcat mult prea încet.
‎Știi câte piese de artă ‎de Warhol mi-a furat?
‎- Doamne! ‎- M-am gândit: „Sictir! Păstrează-le!”
‎Joe, ți-am văzut creațiile de la Tiffany.
‎Vasele de porțelan.
‎Sublime.
‎Mi-a venit să le sparg în magazin.
‎Te-am invidiat mult.
‎Prostii.
‎Dar mersi!
‎Abia aștept să văd spectacolul diseară.
‎Abia aștept să văd ce ai mai creat.
‎Ei bine, criticii sigur vor urî costumele.
‎Vor spune: „Halston nu mai are inspirație ‎de zece ani.”
‎Cui îi pasă?
‎Mă bucur că faci iar ceva pe cont propriu.
‎Fără să se implice vreo corporație.
‎N-am făcut nimic pe cont propriu.
‎Mereu mi-ai fost alături.
‎Ai avut dreptate într-o privință.
‎Mi-am vândut numele.
‎Scumpule, eu doar te tachinam.
‎Nu. Un nume primim pe lumea asta.
‎Doar unul.
‎Și asta e tot ce avem ‎cât suntem pe Pământ.
‎Și doar asta rămâne în urma noastră.
‎Eu nu l-am prețuit pe al meu destul.
‎Și l-am vândut ieftin. ‎Nici n-am stat pe gânduri.
‎Sute de milioane de dolari ‎nu înseamnă ieftin.
‎Ba da, Joe.
‎Știi de ce?
‎Aș da de două ori mai mult ‎ca să-l recuperez.
‎Da. Am ajuns.
‎A venit momentul, Joe.
‎- Pentru ce? ‎- Pentru cronici.
‎Mohammed! L-am rugat să aducă ziarele.
‎Ai spus că nu contează cronicile.
‎Totuși, trebuie să le citesc.
‎Sigur scrie: „Îi spune cineva ‎lui Halston că i s-a dus vremea?”
‎Ține minte!
‎- Nu. ‎- Nu mie, Mohammed.
‎Le va citi Joe.
‎Te rog, nu mă obliga!
‎Te rog, Joe! Pentru ultima dată.
‎Și sari direct la părțile despre mine.
‎Nu vreau să aud ‎despre a treia balerină din stânga.
‎Încep.
‎Bla-bla. „Martha Graham.”
‎Bla-bla.
‎„Dansatorii…”
‎„Costumele create de Halston
‎ar fi putut cu ușurință ‎să distrugă spectacolul.
‎În schimb, ‎au fost elementul cel mai plăcut.”
‎Bun, ‎Daily News.
‎Tu ești titlul.
‎„La o parte, Martha! ‎Lasă-l pe Halston să se încline!
‎Create de faimosul designer Halston,
‎costumele nu vor putea fi cumpărate, ‎din păcate,
‎nici măcar la cel mai luxos magazin.
‎Dar poate așa e cel mai bine.
‎Sunt mult prea frumoase ‎pentru a fi purtate de muritori de rând
‎și sunt grațioase în fiecare moment
‎al show-ului ‎Persefona, ‎pus în scenă de Martha Graham.”
‎Bine, Joe. Să nu prelungim suferința.
‎Ce spun cei de la ‎The Times?
‎Bun.
‎„Costumele lui Halston îi vor lăsa ‎pe toți cu aceeași întrebare pe buze:
‎dacă ar fi trebuit ‎să-și creeze o carieră în teatru
‎și nu pe podium.
‎Designul din material elastic ‎e senzual, inovator
‎și, gândindu-mă mai bine, ‎unic în curajul manifestat.
‎Poate chiar un moment glorios ‎al unei cariere lungi și ilustre.”
‎Ei bine?
‎Cronicile nu contează.
‎Bravo!
‎Mulțumesc, Joe.
‎Acum, ce naiba facem cu el?
‎Nu știu.
‎- N-am tăiat niciodată un curcan. ‎- Nici eu!
‎Bine.
‎Îl tai eu, dar n-ai voie să râzi.
‎Bietul de el!
‎A fost masacrat o dată. ‎Acum, îl masacrezi și tu.
‎Ar trebui să știi că, în timp ce fac asta,
‎mă gândesc ‎la nenorocitul din Turnul Olimpic.
‎- Gata. ‎- Vorbesc serios.
‎Ce ți-a făcut…
‎Nu știu de ce nu te superi mai tare.
‎Am renunțat la supărare.
‎Ar trebui să-i mulțumesc.
‎În sfârșit, am parte de puțină pace.
‎Vreau și eu puțină pace.
‎O Zi a Recunoștinței fericită!
‎Te iubesc, Liza.
‎Te iubesc.
‎Slavă cerului pentru locul ăsta!
‎Ar trebui să-ți spun ceva.
‎Am decis să vând.
‎Am vândut și casa din oraș.
‎Poftim?
‎Ce vei face?
‎Mă voi duce pe Coasta de Vest. ‎În San Francisco.
‎Mă voi odihni, mă voi plimba pe coastă.
‎Nu înțeleg. De ce ai face asta?
‎Liza, uită-te la mine! Știi de ce.
‎Vino aici, scumpo!
‎Vino încoace!
‎E în regulă.
‎Bine.
‎Îmi promiți că nu e sfârșitul?
‎Nu e.
‎Mă voi întoarce. Promit.
‎Scuze că ți-am spus-o așa, din senin.
‎E în regulă.
‎Nu-ți face griji!
‎Voiam să văd ce faceți.
‎Suntem aici de peste o oră. ‎Vreți să plecăm?
‎Imediat.
‎Uite ce albastru e oceanul!
‎Își schimbă culoarea în funcție de raze.
‎Uite, acum e argintiu.
‎Cu ani în urmă, mă uitam la culoarea asta
‎și mă gândeam: ‎„Ce pot face cu albastrul ăsta?”
‎Începeau să-mi vină idei, ‎mă gândeam la o posibilă colecție.
‎Sau poate la mai multe.
‎Poate toate nuanțele de albastru.
‎„Oare aș avea timp până în toamnă?
‎Pe ce copertă ar putea apărea?
‎Le-ar plăcea?”
‎Dar acum…
‎mă gândesc ‎doar la cât de frumos e albastrul ăsta.
‎Bine. Să mergem!
‎Mulțumesc.
‎Unde mergem?
‎Oriunde.
‎Hai să ne plimbăm!
‎Victor Hugo a murit în 1993.
‎Elsa Peretti, ‎un mare designer de bijuterii
‎al secolului XX, a murit în 2021.
‎Joe Eula a continuat ‎să ilustreze designul vestimentar.
‎A murit în 2004.
‎Liza Minnelli e în continuare ‎o legendă, bine sănătoasă.
‎Halston și-a petrecut ‎ultimele 18 luni din viață
‎plimbându-se pe Coasta Pacificului.
‎A murit în San Francisco în 1990.
‎Nu și-a mai recuperat numele.
‎Bazat pe cartea ‎Simply Halston
‎Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă