‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫…בשביל השמלה של כריס.‬ ‫ויש לך את התיק, את העיצוב הזה…‬
‫הגימור פה נפלא.‬
‫וואו, נחמד.‬
‫בת'אן, את יפהפייה.‬ ‫-תודה.‬
‫מקסים. נוח לך?‬
‫ואופנתי.‬ ‫-ואופנתי.‬
‫אהבתי.‬
‫בואי נראה.‬
‫יפהפה. את יודעת שאני הכי אוהב אותך.‬
‫בסדר. לכי.‬
‫פאט.‬
‫מה דעתך?‬
‫מה דעתכן, גבירותיי?‬
‫הן בזבזו עכשיו טונה מהכסף של הבעלים שלהן.‬
‫מה הן הכי רצו?‬
‫את התליון המזוין.‬
‫אני רוצה את זה.‬
‫מה שתרצה, יקירי.‬
‫- גורלך יטהר אותך או שאני אעשה זאת -‬
‫מושלם.‬
‫אתה לא מבין.‬ ‫-תקשיב, הלסטון, הוא יפהפה.‬
‫הוא באמת יפהפה.‬
‫אבל אני לא יכול לייצר אותו.‬
‫תראה, הפקק לא נכנס ישר פנימה.‬
‫כן, אני רואה. אני לא עיוור, דיוויד.‬ ‫זה מה שאהבתי בו.‬
‫הוא מתכוון שאי אפשר לייצר בכמויות.‬
‫תקשיב, הלסטון, יש מפעלים‬ ‫שעובדים באוטומציה שחוזרת על עצמה,‬
‫ויש להם מין פיות שנכנסות‬ ‫ישר פנימה לתוך הבקבוקים.‬
‫והנוזל מותז ישר פנימה, ו…‬
‫אי אפשר לעשות את זה הצדה.‬ ‫-כי הפקק לא נכנס ישר.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫הדקדקנות בשיחה הזאת…‬
‫תקשיב, השם שלי כתוב על הבקבוק הזה.‬
‫כתוב עליו "הלסטון".‬
‫לא כתוב עליו "הלסטון".‬
‫וגם זה עניין,‬ ‫כי השם שלך לא כתוב על הבקבוק.‬
‫כי זו יצירת אמנות, דיוויד.‬
‫לא רציתי לפגום באמנות.‬ ‫תקשיב, זה מה שאני רוצה.‬
‫כל העניין בבושם הוא האירוטיות של הבקבוק.‬
‫והפקק.‬ ‫-והפקק.‬
‫שבדרך כלל יוצא ממנו שרביט זכוכית חושני.‬
‫הוא… תסלח לי, הוא… אתה יודע.‬
‫כמו זין.‬
‫התכוונתי להגיד שהוא פאלי,‬ ‫אבל בסדר, זה זין.‬
‫האישה טובלת את הפקק…‬
‫זה אינטימי.‬
‫חודרני.‬
‫היא מוציאה אותו. הריח מטפטף ממנו.‬
‫היא גוררת אותו‬ ‫על פרק כף היד או על הצוואר…‬
‫עם הבקבוק הזה תהיה תקוע עם פקק קטן וקצר,‬
‫והוא יהיה בזווית.‬
‫אני לא יודע איזו מין חדירה אפשר לקבל איתו.‬
‫זה הבקבוק שאני רוצה.‬
‫זה הבקבוק שנשתמש בו.‬
‫אתה אומר שזה לא אפשרי, דבר מגוחך לגמרי.‬
‫אתה בעצם אומר שזה יקר מדי.‬ ‫אז תגיד לי, עד כמה זה יקר?‬
‫בערך 50,000 דולר, סביר להניח.‬
‫צריך לייצר מתאמים שיתחברו לפיות.‬
‫טוב, מה דעתך על זה? אני אשלם על זה.‬
‫הלסטון, תעזוב. אני לא ארשה לכישרון לשלם.‬
‫אנשי עסקים תמיד אומרים‬ ‫שהכישרון לא יכול לשלם,‬
‫ועם זאת, אנחנו משלמים. כל הזמן.‬
‫בדרכים שאינכם יכולים להבין‬ ‫ושלעולם לא תבינו.‬
‫כעת, השיחה הזאת הסתיימה,‬
‫או שאתם רוצים לדבר עוד קצת‬ ‫על זה שאני לא יודע לזיין?‬
‫- חודש קודם לכן -‬
‫אז מה שלומך, הלסטון?‬
‫טוב.‬
‫חוץ מהכסף, אני מרגיש מוגן.‬
‫אני מרגיש שמותר לי להיות יצירתי,‬ ‫כמו שדיברנו.‬
‫אני מרגיש שקיימת את ההבטחה שלך,‬ ‫ואני מעריך את זה מאוד.‬
‫יופי. כי זאת העבודה שלי.‬
‫כעת, קולקציית הבגדים‬
‫נחטפת כמו לחמניות חמות, כמובן.‬
‫זה אמור להימשך כך עוד זמן מה.‬
‫אבל אם אתה רוצה שאמשיך לתת לך‬
‫את המרחב שאתה צריך‬ ‫כדי להרגיש יצירתי ומוגן,‬
‫אני צריך שאתה תיתן לי דבר אחד.‬
‫בושם.‬
‫תן לי לחשוב על זה בחגים.‬
‫לא, הלסטון, אנחנו צריכים אותו עכשיו.‬
‫נורטון סיימון היא הבעלים‬ ‫של המותג מקס פקטור.‬
‫התקשרתי אליהם. הם ממש רוצים לעשות את זה.‬
‫בושם של הלסטון יכול להיות ענקי.‬
‫השם שלך יהיה מוכר בכל בית.‬
‫אם אתן לך בושם, דיוויד, יש משהו שאני רוצה.‬
‫רק תגיד.‬
‫אטלייה.‬
‫אטלייה חדש, יוקרתי.‬
‫הסטודיו שלי קטן מדי.‬
‫ראיתי מקום במגדל אולימפיק,‬ ‫ואני חושב שאוכל ליצור בו.‬
‫הרגשתי שאני מרחף בעננים.‬
‫טוב, הלסטון, אם תדהים אותי הפעם,‬
‫אני אתן לך כל מה שתרצה.‬
‫בוא נלך, אני רוצה לבלות.‬ ‫-לא, ויקטור, מחר יש בית ספר.‬
‫בחייך, אל תתחיל עם החרא הזה.‬ ‫ממתי זה מפריע לך?‬
‫לא, אני רציני.‬
‫אני מנסה להיות מבוגר אחראי.‬
‫אני לא יכול לבלות כל הלילה‬ ‫בכל לילות השבוע.‬
‫אני צריך לסיים מחר שתי קולקציות.‬
‫הבנתי מה קורה פה.‬
‫על מה אתה מדבר, ויקטור?‬ ‫אני פשוט רוצה להישאר בבית.‬
‫לבד, זה מה שאתה אומר.‬ ‫אתה אוהב להישאר לבד בבית.‬
‫לא אמרתי את זה.‬
‫לך להזדיין. מר חשוב, הלסטון המפורסם.‬
‫הבנתי אותך לגמרי, זבל.‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫אני נער ליווי. זה מה שאתה רוצה ממני.‬
‫אוי, באמת, ויקטור,‬ ‫בסך הכול אמרתי שאני לא רוצה לצאת.‬
‫תקשיב. זה שקר, בסדר?‬
‫אני מזיין אותך עם הזין הגדול הזה,‬ ‫ואתה מת על זה.‬
‫ואז אתה זורק אותי החוצה,‬ ‫וחוזר לחיים המושלמים שלך.‬
‫אתה שם סדיני משי יפים ונקיים.‬
‫אני לא מעוניין בחרא הזה, בסדר?‬
‫אלוהים…‬ ‫-אתה לא רוצה להיראות איתי.‬
‫אני רק זין מבחינתך.‬ ‫אתה לא רוצה ממני שום דבר אחר.‬
‫בסדר.‬
‫אז אני אצא לבלות.‬
‫תודה.‬
‫אבל…‬
‫אני אחזור הבית באחת, ואיכנס למיטה שלי.‬
‫וכן, אני אישן לבד הלילה. אתה מבין?‬
‫אני אשתה כוסית אחת, ובלי קוק.‬
‫בלי קוק, כמובן.‬
‫רבותיי, אני אדבר בבוטות.‬
‫אני יודע שמקס פקטור היו משהו בעבר,‬
‫פעם, כשכדור הארץ עדיין הלך והתקרר.‬
‫והם יחזרו להיות.‬
‫אבל עכשיו הם לא, נכון?‬
‫אני לא רוצה להיות זרג,‬ ‫אבל מקס פקטור הוא מותג נדוש, המוני.‬
‫אפשר לקנות אותו בסופר.‬
‫זה בעצם העניין, הלסטון.‬
‫מצד שני, מבחינת הרווחים, הוא פשוט מתפוצץ.‬
‫מקס פקטור נגיש לכולם.‬
‫אבל זה מה שאני אומר, דיוויד.‬
‫אם כל אחד יכול לקבל משהו,‬ ‫מה הטעם לקבל אותו?‬
‫אתה לא יכול להיכנס‬ ‫לחנות מבצעים ולקנות הלסטון,‬
‫ואתה לא אמור להיות מסוגל.‬
‫זה יהרוס את ההילה שלו.‬
‫סליחה אם אני נשמע סנוב…‬
‫לפרוטוקול, אתה באמת נשמע סנוב.‬
‫הלסטון, אתה לא מאינדיאנה?‬
‫הייתי.‬
‫מקס פקטור, כל מה שהמותג מייצג,‬ ‫הפריטים הזולים עטופי הצלופן,‬
‫הוא כל מה שברחתי ממנו.‬
‫מקובל.‬
‫אבל למקס פקטור יש גם סדר גודל.‬
‫לסדר הגודל שבו מקס פקטור‬ ‫יכולים לייצר את הבושם של הלסטון‬
‫פשוט אין מתחרים בשום מקום בשוק.‬
‫מייק, אתה איש מקסים, אני בטוח,‬ ‫אבל אתה פשוט לא שומע אותי.‬
‫בואו נלך לטיול קטן.‬
‫תביאו את המעילים שלכם. קדימה, רבותיי.‬ ‫-בוא נלך לטיול קטן.‬
‫הלסטון. תודה.‬
‫זה הבית החדש שלי. סיימתי אותו השבוע.‬
‫אם אני צריך ליצור בושם,‬
‫הוא חייב להשתוות לרמה הזאת של תחכום וטעם,‬ ‫או להתעלות עליה.‬
‫אחרת, אני לא אעשה את זה.‬
‫השיחה הסתיימה.‬
‫וואו.‬
‫ממש פלא.‬
‫עכשיו אני מבין.‬
‫בן זונה.‬
‫לא מצחיק, ויקטור.‬
‫את שונאת אותו.‬
‫את חושבת שהוא קר. אני פשוט חושב שזה העתיד.‬
‫הלסטון, אני מתה עליו, בסדר?‬
‫יש לך את הטעם הכי טוב‬ ‫מכל מי שהכרתי אי פעם.‬
‫אני אעבור לגור פה, אם תסכים.‬
‫טוב, אני אסכים.‬
‫תוכלי להשתמש באוסקר שלך‬ ‫כמעצור לדלת חדר הרחצה.‬
‫ממש נהדר.‬
‫לאכול שוב אוכל אמיתי,‬ ‫אחרי חודשים בגיהינום המקסיקאי ההוא.‬
‫נהיה לי ריח של חור תחת של חסילון.‬
‫לייזה…‬ ‫-אני רצינית.‬
‫נתנו לנו רק חסילונים.‬
‫חצי מהסרט מתרחש בספינה, בסדר?‬
‫והספינה הייתה ממש מסריחה.‬
‫ג'ין הקמן סירב לרדת מתחת לסיפון.‬
‫ברט ואני ירדנו למטה כדי לבדוק ממה הריח.‬
‫שיפוליים, ככה קוראים לזה.‬
‫מין ביוב חום ורקוב.‬
‫בחיי, חשבתי להקיא רק כדי לשפר את הריח.‬
‫תפסיקי, מותק, אני מנסה לאכול.‬
‫סליחה.‬
‫מי הכין את זה? אתה?‬
‫21.‬
‫מה?‬
‫טוב, מותק, עכשיו אתה יוקרתי לגמרי.‬
‫נכון. אני פשוט מתקשר ואומר מי אני,‬
‫והביטו וראו, עשר דקות אחר כך‬ ‫מגיעה הנה ארוחת שלוש מנות.‬
‫השף בעצמו מביא אותה בעגלה קטנה.‬
‫צלחות, סכו"ם, הכול.‬ ‫-לא.‬
‫טוב, אז אם אני אעבור לגור פה,‬
‫מה נעשה בקשר לאד?‬
‫התנגדות. את מובילה את העד.‬
‫לא, אד בסדר.‬ ‫הוא מטפל עכשיו בחלונות. אד הוא אד.‬
‫ומה עם ויקטור? איפה הוא?‬
‫לא היה לי כוח אליו הערב.‬
‫זה כמו להכניס הביתה‬ ‫מזג אוויר קיצוני מאוד ומקומי מאוד.‬
‫לא, באמת, הערב רציתי רק להירגע,‬
‫וליהנות מארוחה ברמה הכי גבוהה‬ ‫בבית החדש שלי, עם האישה שאני אוהב.‬
‫הלסטון…‬
‫אני מתחתנת.‬
‫עם מי?‬
‫עם ג'ק. עם מי חשבת?‬
‫כמובן, מותק.‬
‫נפלא.‬
‫כן?‬
‫אז לא תעברי לגור פה.‬
‫מותק, מה קרה?‬
‫פשוט נבהלתי.‬
‫את תתחתני, ואני לא אראה אותך יותר.‬
‫זה לא יקרה אף פעם.‬
‫בסדר? אני מבטיחה.‬
‫יופי.‬
‫הלסטון, לאן הלכת?‬
‫לא, אני פה.‬
‫פשוט חשבתי על שמלת הכלה שאכין בשבילך.‬
‫באמת?‬
‫מותק, אין כמוך.‬
‫אז הבת של דורותי מתחתנת עם הבן של איש הפח?‬
‫כאילו שחלום רטוב של הומואים חלם חלום רטוב.‬
‫אולי נלביש את לייזה בצהוב?‬
‫כאילו שהיא דרך הלבנים הצהובות.‬
‫אבל לא אמרתי את זה.‬
‫אין סיכוי.‬
‫הנה, ניתן לה שובל ארוך…‬ ‫-כן, שובל ארוך.‬
‫ונעלי אודם. בבקשה.‬ ‫-לא.‬
‫אלזה, את יכולה להביא לי קצת משי? משי צהוב?‬
‫קרפ דה שין.‬
‫תודה, אהובתי.‬
‫אני מת על זה.‬
‫אתה לא חושב שזה קצת ישיר מדי?‬
‫עם כלב קטן בסלסלה?‬
‫מה עם חליפה?‬
‫זאת אומרת, שמלת ערב, היא כבר עשתה את זה.‬
‫אבל מקטורן צהוב ברכיסה כפולה?‬ ‫היא יכולה לעשות את זה.‬
‫אלזה, אהובתי.‬ ‫-אלזה, את גאונית.‬
‫אלזה, אהובתי, תביאי לנו עוד וודקה.‬
‫סליחה, אני לא המשרתת שלך.‬
‫ויקטור, קח כסף מהז'קט שלי,‬ ‫ולך לקנות מה שאתה צריך.‬
‫אתה חושב שאין לי כסף משלי?‬
‫לא אמרתי שאין לך.‬
‫אנחנו עובדים. ואתה מתנהג כמו שמוק.‬
‫תסתכלו. אני חושב שעם דש של טוקסידו…‬
‫שלום לכולם. שמי הלסטון.‬
‫אני מלא מאוד בעצמי.‬
‫אני תמיד עובד.‬
‫אני חשוב מאוד,‬
‫ואני אוהב ללעוג לוויקטור ולקרוא לו שמוק,‬
‫כשברור שאני השמוק המזוין!‬
‫ויקטור.‬
‫ויקטור!‬
‫ויקטור…‬
‫לך להזדיין.‬
‫מה הבעיה שלך?‬ ‫-שום דבר. כלום. הכול מושלם.‬
‫איתך הכול תמיד מושלם.‬
‫ויקטור…‬
‫אני רוצה לבוא לחתונה.‬
‫כולנו נלך לחתונה.‬ ‫אלזה, ג'ו, אתה, כל הבנות…‬
‫תקשיב לי, הלסטון.‬
‫אני רוצה לבוא איתך לחתונה.‬
‫על זרועך.‬ ‫-ויקטור, אתה שיכור לגמרי.‬
‫אתה יודע מה עוד? מעכשיו,‬
‫כשאני מזיין אותך, זה על חשבוני.‬
‫אני לא אגבה ממך יותר כסף.‬
‫"אבל זה מה שכיף בזה, ויקטור.‬
‫אני אוהב לשלם לך על זיון קשוח.‬ ‫זה מעמיד לי."‬
‫נחש מה.‬
‫אני לא סתם זונה, בסדר?‬
‫אני יותר מזה. אני אמן.‬ ‫אני אמן מדהים, מותק.‬
‫ואני צריך להיות יותר מזה בשבילך.‬
‫אז מעכשיו, אני הגבר שלך.‬
‫אתה מבין?‬ ‫-כן.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫אז אולי תיתן לגבר שלך‬
‫לקחת אותך הביתה ולזיין לך את הצורה?‬
‫היי, אלזה, אהובתי, זה הלסטון.‬
‫אני הולך עכשיו כדי לתת לוויקטור,‬ ‫הגבר שלי, לזיין אותי.‬
‫זין…‬
‫אפשר לקחת את המעיל שלך?‬ ‫-כן, תודה.‬
‫אני מניח שאת האף שלי.‬
‫אתה חייב להסביר לי את העניין שלך בסחלבים.‬
‫אין באמת צורך בהסבר. הם יפהפיים.‬
‫ואין להם ריח.‬
‫מעניין מאוד.‬
‫הלסטון.‬ ‫-אדל.‬
‫ועבור מי את עובדת, אדל?‬
‫חברה בשם‬ ‫"אינטרנשונל פלייבור אנד פרייגרנסס".‬
‫מקס פקטור ביקשו ממני…‬ ‫-את עובדת עבורי.‬
‫אם אנחנו אמורים לעצב ביחד בושם,‬ ‫את עובדת עבור הלסטון, לא עבור מקס פקטור.‬
‫לפני שנתחיל, אני אבקש שתכבה את הסיגריה.‬
‫את יכולה לבקש, יקירה, אבל זה לא יקרה.‬
‫כל בושם הוא תערובת של שלושה תווים.‬
‫הבסיס, הלב והפסגה.‬
‫אני אוהבת לחשוב על הפסגה כעל ההווה.‬
‫היא חולפת. היא פה, ואז נעלמת.‬
‫הלב.‬
‫הלב הוא ליבת הריח, נשמת הבושם.‬
‫הוא מה שמחבר הכול ביחד.‬
‫אבל אני אוהבת להתחיל בתו התחתון, בבסיס.‬
‫הבסיס הוא החשוב מכולם.‬
‫הוא קשור לעבר.‬
‫כשנפתח ביחד את השפה שלנו,‬
‫אני אבקש ממך להיזכר בדברים מחייך.‬
‫ריחות, כן, אבל גם תחושות, זיכרונות.‬
‫יש לזה ריח של זבל פרות.‬
‫מעניין.‬
‫זה עוד.‬
‫ריח כבד, דמוי מושק.‬
‫הוא עתיק. הוא מופק מעצי אגאר.‬
‫זה לא זבל פרות,‬
‫אבל מעניין שזה מה שהוא מעלה בך.‬
‫אין תשובות שגויות, הלסטון, זה פשוט תהליך.‬
‫זה התהליך שאני יכול לתת לך ביום אחד.‬
‫אסור לתת לנשות הלסטון‬ ‫להסתובב עם ריח של פרות, נכון?‬
‫בואי נקבע עוד פגישה. מוחמד?‬
‫כן. ועד שניפגש שוב,‬ ‫אני אשמח אם תחשוב על כמה דברים.‬
‫אני מקבל שיעורי בית?‬
‫לא משהו קשה.‬
‫רק שלוש מילים מהעבר שלך.‬
‫כן, בסדר.‬
‫תגיד לי שאני עושה את הדבר הנכון.‬
‫תחזרי אחריי. אני אתחתן עם גבר השנה שלי…‬
‫הלסטון.‬ ‫-תגידי את זה.‬
‫אני אתחתן עם גבר השנה שלי.‬
‫ואני אחגוג את זה.‬
‫ואתה כזה רשע!‬
‫בואי.‬ ‫-בוא.‬
‫אני מכריז עליכם בזאת בעל ואישה.‬
‫כל הכבוד!‬
‫לייזה!‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-אני אוהב אותך.‬
‫את יפהפייה!‬ ‫-את מקסימה.‬
‫אל תדאג.‬
‫אני יכולה לטפל בך.‬
‫אהיה הלייזה החדשה שלך.‬
‫לא, לא. אל תבני על זה, יקירה.‬ ‫זה התפקיד שלי.‬
‫מה המילה הבאה שלך?‬
‫דשא.‬
‫דשא מכוסח?‬
‫כמו מדשאה שכוסחה זה עתה?‬
‫לא.‬
‫לא, עשב אביבי,‬
‫שמגיח מהבוץ אחרי שהאדמה מפשירה.‬
‫נרקיסים.‬
‫ומה ריח הנרקיסים גורם לך להרגיש?‬
‫תמימות.‬
‫נחמה.‬
‫אוי, אהבתי.‬
‫מקסים מאוד.‬
‫הדרי. קליל מאוד.‬
‫אבל הוא זקוק לתו תחתון.‬
‫מה זה?‬
‫עור.‬
‫מה היית מוסיף לו?‬
‫סבון.‬
‫או…‬
‫משחת גילוח.‬
‫טוב מאוד.‬
‫מה הריחות האלה גורמים לך להרגיש?‬
‫קירבה.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫קבלה.‬
‫הולי מיי, את לא יכולה לגדל אותו ככה,‬
‫בסוף הוא יהיה ילד רכרוכי.‬
‫את רוצה שהוא יהיה ילד רכרוכי?‬ ‫-תפסיק!‬
‫אני יודעת שזה קשה,‬
‫אבל אנחנו מתקדמים מצוין.‬
‫תחזור בהמשך השבוע.‬
‫הלסטון.‬
‫בפעם הבאה, אתה תביא לי ריחות.‬
‫כן?‬
‫לוסי, אני בבית!‬
‫מה קורה פה?‬
‫אני מבשל לך.‬
‫ארפס בנוסח ונצואלה.‬
‫אני לא עובד עליך. בוא.‬
‫בוא.‬
‫הלוואי שלא היית פוחד ממני, מותק.‬
‫אתה רוצה נאמנות מכל מי שסביבך.‬
‫אבל אתה רוצה שהם יעשו בדיוק מה שאתה אומר.‬
‫ואני לא כזה.‬
‫אני אומר לך "לא",‬ ‫כי אני לא נאמן כמו עיוור.‬
‫אני כן נאמן.‬
‫אבל אני גם אני.‬
‫אתה מבין?‬
‫ככה.‬
‫כן? ככה?‬
‫לא, לא, בעיניים.‬
‫תרגיש את זה.‬
‫צוות אחד.‬
‫אתה ואני.‬
‫למה אתה עושה את זה? מרחיק אותי ככה?‬
‫אני לא מרחיק אותך, אני פשוט מותש.‬ ‫היה לי יום קשה מאוד.‬
‫זאת הבעיה שלך, מותק.‬ ‫אתה חושב שאתה היחיד שמותש.‬
‫אתה יודע מה מתיש, הלסטון? זה.‬ ‫להיות אמן, ואף אחד לא יודע את זה.‬
‫היינו יכולים להיות צוות, אתה ואני.‬
‫אבל לא, אתה מתייחס אליי כמו אל זיון מביך.‬
‫אני לא יכול. אני לא יכול להתמודד איתך. לך.‬
‫אז אני מכין לך ארוחה,‬ ‫ואתה זורק אותי מהבית?‬
‫תזמין את אד, תאכלו ארוחה נחמדה.‬
‫אלוהים אדירים! אני לא שם זין על אד!‬
‫אני אוהב אותך. תגיד שאתה אוהב אותי.‬
‫פשוט תעוף מהבית.‬ ‫-לך להזדיין, הלסטון. אני אוהב אותך.‬
‫תגיד לי…‬
‫תגיד לי שאתה אוהב אותי.‬
‫אני לא יכול.‬
‫בסדר. בסדר.‬
‫ויקטור.‬
‫אל תעזוב אותי.‬
‫ויקטור, אל תעזוב אותי. בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫בבקשה! בבקשה.‬
‫בסדר, סליחה. סליחה, מותק.‬ ‫לא הייתי צריך לדחוק בך ככה.‬
‫סליחה. אני פה. אני פה.‬
‫אני פה.‬
‫האישה של הלסטון.‬
‫בטוחה בעצמה. יפהפייה.‬
‫בת 28 עד 45,‬
‫משק בית עם הכנסה ממוצעת של 38 אלף דולר,‬ ‫נהנית מהחיים הטובים.‬
‫נהנית מליל בילויים, אבל מתה על לילה ביתי.‬
‫על השידה שלה מונח שאנל מספר 5.‬
‫וצ'רלי, הבושם שצריך לנצח.‬
‫איך נעשה את זה?‬
‫לא.‬
‫בסדר. "לא" למה? לבקבוק?‬
‫בסדר, אין בעיה.‬ ‫יש לנו הרבה אפשרויות. חכה רגע.‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬
‫לא.‬ ‫-הלסטון, אפילו לא הסתכלת עליו.‬
‫תשתף איתנו פעולה, הלסטון.‬
‫לא. לא.‬
‫לא.‬
‫הלסטון, אפשר לדבר איתך?‬
‫לא.‬
‫התליון, כן. מה איתו?‬
‫אפשר לייצר אותו בזכוכית?‬ ‫-בטח.‬
‫אבל הלסטון, מותק,‬
‫אני אתן לך את הבקבוק שלך, ומה?‬
‫מה אני אקבל?‬
‫טוב, דיברתי היום עם וולטר הובינג מטיפאני,‬
‫והוא רוצה לשכור אותך כמעצבת הבית שלו.‬
‫זה הכול?‬
‫לא שמעת מה אמרתי?‬
‫בסדר, אני אתן לך בקבוק לבושם שלך,‬ ‫ואתה תיתן לי ריאיון איפשהו?‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫חוץ מזה קניתי לך‬
‫מעיל פרווה יקר מאוד.‬
‫פרוות שועל ארקטי. חכי שתראי אותו.‬
‫הוא יפהפה.‬
‫וואו, מדהים, הלסטון.‬
‫מעיל? אתה ממש צדיק.‬
‫טוב, תפסיקי.‬
‫טוב, אני אתן לך את הדירה שלי.‬
‫אני אשלם את שכר הדירה.‬
‫תוכלי לגור פה בחינם.‬
‫תגיד לי את האמת.‬
‫אתה נדיב,‬ ‫או שאתה מחזיק אותי קרוב כדי לשלוט בי?‬
‫אני מחזיק אותך קרוב כדי לשלוט בך.‬
‫בסדר.‬
‫טוב.‬
‫עשינו עסק.‬
‫יופי.‬
‫זה נפוץ מאוד,‬
‫מה שקרה בפעם שעברה.‬
‫אצל בני אדם, חוש הריח‬ ‫הוא החוש שקשור יותר מכולם לזיכרון.‬
‫לאינטימיות, גם בהווה וגם בעבר.‬
‫הרגשת רגשות חזקים,‬
‫זאת אומרת שאתה עושה את העבודה.‬
‫ואני מודה לך על כך.‬
‫אני צריך להודות לך, באמת.‬ ‫אני כבר לא צריך לפגוש את המטפל שלי.‬
‫אני יכול פשוט לבוא הנה ולהריח בקבוקון,‬
‫ואני יכול להתמוטט מתי שבא לי.‬
‫זה טוב בשבילי. באמת.‬
‫אני חושב שיש לי מחסומים רגשיים‬ ‫שצריך לעבוד עליהם.‬
‫היו לך שיעורי בית.‬ ‫-כן.‬
‫טעית כשאמרת שלסחלבים אין ריח.‬
‫הסחלב הזה נקרא "גבירת הלילה".‬
‫הוא מזכיר פריזיה, או את שושנת העמקים.‬
‫והוא נדיר.‬
‫נדיר זה טוב.‬
‫בנוסף,‬
‫יש לנו גם טבק.‬
‫הרחתי אותו בהרבה בשמים של גברים,‬
‫אבל מעולם לא בבושם של אישה.‬
‫הוא מתוק.‬
‫מעבדים את הטבק עם סוכר.‬
‫הוא מנחם אותי מאוד.‬
‫כמו כיכר לחם שנאפית בתנור.‬
‫מרתק. אני מתה על זה, הלסטון.‬ ‫אני מתה על זה.‬
‫ויש לי עוד אחד.‬ ‫-מקסים.‬
‫זה מגן אשכים?‬
‫כן.‬
‫הוא לא שלי.‬
‫הוא של המאהב שלי, ויקטור.‬
‫אולי את לא רוצה להריח אותו.‬ ‫-תן לי אותו.‬
‫הלסטון…‬
‫אתה מעצב בשמים מלידה.‬
‫בושם הלסטון.‬
‫חושני.‬
‫ראוותני.‬
‫שובה לב.‬
‫בושם הלסטון טהור.‬
‫- הלסטון -‬
‫זמין לרכישה בחנויות הכלבו המשובחות.‬
‫נגמר לנו המלאי.‬
‫הוא נגמר כבר לפני הצהריים.‬
‫הרבה אנשים קונים אותו רק בגלל הבקבוק.‬
‫טוב, תודה.‬
‫אז מה אתה חושב עליך ועליי?‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫נדמה לי שאתה יודע.‬
‫לא, באמת, אני לא יודע.‬
‫אוי, מותק.‬
‫אני אוהבת אותך, הלסטון.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫אני פשוט לא כזה.‬
‫את יודעת את זה.‬
‫אני יודעת.‬
‫פשוט הייתי חייבת לנסות.‬
‫אתה הגבר היחיד שהבין אותי אי פעם.‬
‫שניסה בכלל.‬
‫אני הלסטון.‬
‫אני נרגש לספר לכן על הקולקציה החדשה שלי‬
‫של מזוודות אולטרה-זמש מתוצרת הרטמן.‬
‫סוף סוף, להלסטון יש סט מזוודות חדש.‬
‫שלום, אני הלסטון.‬
‫אם יש דבר אחד‬ ‫שאני אוהב להניח עליו את רגליי‬
‫בסוף היום, זה שטיח של קרסטן.‬
‫תראו את האיכות.‬
‫שטיחי הלסטון, להיום ולמחר.‬
‫שלום, אני הלסטון.‬
‫ואני שמח להכריז‬ ‫על קולקציה חדשה של אופנה גבוהה.‬
‫מעכשיו, כשתטוסו בברניף איירליינס,‬
‫הכול, החל בכיסאות,‬ ‫דרך המדים וכלה בכפכפים שתנעלו,‬
‫יעוצב על ידי עבדכם הנאמן.‬
‫שלום, אני הלסטון. העתיד מזהיר, והוא עכשיו.‬
‫משקפי השמש החדשים של הלסטון‬ ‫יתאימו תמיד לרגע.‬
‫תראו את העולם המודרני בבירור.‬
‫הלסטון, ליום שלכם.‬
‫הלסטון, לכל יום.‬
‫הלסטון, לעולם שלכם.‬
‫אני מתאר לעצמי שאני צריך להודות באשמה.‬
‫הנה חמישים אלף הדולרים‬ ‫שנתת לנו, בתוספת ריבית.‬
‫תודה.‬
‫דיוויד, מייקל, תודה. אצילי מאוד מצדכם.‬
‫הלסטון, אין הרבה מה לומר.‬
‫בושם הלסטון‬ ‫הוא ההצלחה העולמית הגדולה ביותר‬
‫בתולדות ההצלחות העולמיות.‬
‫הוא עלה על כל הציפיות. תודה.‬
‫תודה לכם.‬
‫אני אלווה אתכם.‬
‫דרך אגב, אני מתכוון ליצור בושם לגברים.‬
‫אני אראה את אב הטיפוס הסופי‬ ‫של הבקבוק בסוף החודש.‬
‫אבל אני חייב להזהיר אתכם,‬
‫הבקבוק מאתגר למדי.‬
‫הוא בצורת פין זכרי גדול.‬
‫אני צוחק.‬
‫אלוהים!‬
‫זאת אומרת, אם הלסטון‬ ‫היה מייצר אותו, הוא בטח היה נמכר.‬
‫דיוויד, אמרת שאם הבושם שלי יהיה הצלחה,‬
‫אוכל לקבל מה שארצה.‬
‫הלסטון, אני נשבע, כל מה שתרצה.‬
‫יופי.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫סליחה, אנחנו צריכים‬ ‫תשובה על קולקציית הגרביים.‬
‫לגברים או לנשים?‬
‫או זה או זה.‬
‫שניהם.‬
‫- הלסטון -‬
‫בוקר טוב לכולם.‬ ‫-בוקר טוב, הלסטון.‬
‫ויקטור.‬
‫לכי מפה.‬
‫הלילה נצא. לך הביתה לנמנום דיסקו.‬
‫רק הגעתי. מה זה נמנום דיסקו?‬
‫דיברתי איתך על זה כל השבוע.‬ ‫היום הפתיחה, מותק. סטודיו 54.‬
‫אנדי יהיה שם, ביאנקה, לייזה.‬
‫אבא'לה, ויקטור הוגו יהיה שם.‬
‫אני לא יכול לבוא. אני עמוס מדי.‬
‫משעמם!‬ ‫היי, אולי תשבי בכיסא הנדנדה שלך, סבתא?‬
‫אני אביא לך שמיכה ואת החתול.‬
‫אוי, תפסיק.‬
‫אולי נתראה שם.‬
‫כמעט כאילו שאתה מנסה לשמח אותי.‬
‫אולי לשמח אותנו?‬
‫אהבתי.‬
‫הלסטון?‬ ‫-סליחה, אד.‬
‫לא!‬ ‫-אד, אין לי זמן.‬
‫אז תפנה זמן.‬ ‫-אד, אתה לא יכול פשוט להתפרץ הנה.‬
‫כן, זה מה שכולם אומרים לי.‬ ‫המזכירה שלך, כולם.‬
‫אסור לי לראות אותך אף פעם.‬ ‫-זה לא נכון.‬
‫שטויות, הלסטון!‬
‫עם כל יום שעובר,‬ ‫עם כל מוצר חדש שאתה מוציא,‬
‫נהיה יותר ויותר קשה להגיע אליך.‬
‫מחסום אחרי מחסום.‬
‫זאת המשמעות של הצלחה, אד.‬
‫אני כבר לא בן אדם, אני מותג.‬
‫והמותג הזה צריך‬ ‫שאמצא זמן להיות יצירתי, לחשוב.‬
‫הלסטון במצב בנייה.‬
‫מה עוד יש לבנות?‬
‫גרביים.‬
‫מתברר.‬
‫צריך לדבר על ויקטור.‬
‫- סטודיו 54 -‬
‫אני מעצב את חלונות הראווה. זאת העבודה שלי.‬
‫לוויקטור נדמה שזאת העבודה שלו.‬
‫זאת זירת פשע.‬
‫ויקטור הפך את חלון התצוגה שלי‬ ‫לזירה של פשע אלים.‬
‫מה בדיוק אתה מבקש ממני, אד?‬
‫אני מבקש ממך לבחור.‬
‫ויקטור…‬
‫או אני.‬
‫אני בוחר בוויקטור.‬
‫הלסטון?‬ ‫-כן.‬
‫סליחה, הם פה עם הבקבוק של הבושם לגברים.‬
‫תכניסי אותם. תודה, סאסי.‬
‫הלסטון!‬
‫- מבוסס על הספר "סימפלי הלסטון"‬ ‫מאת סטיבן גיינס -‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬