Nyolc.
Kilenc. Tíz.
Halston, Versailles omladozik.
Nem érdekel. 11.
Ott koronázták azt a rohadt Napóleont császárrá.
Az Marie Antoinette otthona.
Na, őt imádom.
De akkor is, Eleanor,
nem érdekel. Nem megy az adománygyűjtés.
Önmagamnak kellene adományokat gyűjtenem.
Elnézést! Csodás a ruhája.
Kösz. Ez egy Halston.
Rémes vagy.
Csóró vagyok. Az elmúlt öt percben
13 nőn láttuk az Ultravelúr 704-es modelljét,
de nekem rezsire sem futja.
Kifogytunk a méretekből. Óriási a kereslet.
Művésznek jó lehetek, mert üzletembernek rémes.
David Mahoney majd megoldja. Kész szerencse, hogy találkátok lesz.
Amióta megnyitotta a butikját, a feleségem ódákat zeng önről.
Zseninek tartja önt.
Gondolom, ön is ugyanezt fogja mondani.
Szerintem ez veszélyes szó.
Ha zseninek tartja magát az ember, nem fejlődik.
Minden nap azt kérdezem magamtól, mit nem látok előre?
Ezért akartam találkozni önnel.
Én már mindent megvalósítottam.
Én találtam fel a divatiparon belüli reklámot, érted?
Nekem köszönheti a világ a Met-bált, a Coty-díjat,
amelyet te is megkaptál.
Egy ikon vagy.
Jól tudom, ha nem léteznél, ki kellene téged találni.
Ha komolyan mondanád, nem lennél ekkora tuskó.
Nélkülem nem lenne amerikai divat,
de a divatvilág még mindig lenéz minket.
Ez elfogadhatatlan, helytelen, és Versailles megváltoztatja majd.
A jótékonysági est?
Egy divatbemutató a Versailles-i palotában.
A menő francia és amerikai tervezők összecsapása.
Mint egy versenyen?
Nem csak „mint egy versenyen”, ez konkrétan verseny lesz.
Hogy végre megmutassuk nekik, mi is az az amerikai divat.
Ez lesz a évszázad divatrendezvénye, ezt hagyom magam után. A hattyúdalom.
Oscar belement.
Bill Blass megfontolja.
Bill Blass egy dög.
- Jön Anne Klein. - Ő is egy dög.
Állj le! Csak irigy vagy rá.
Őszinte leszek, David,
nem akarom eladni a Halston Limitedet.
Nyugi! Nem ajánlatot akarok tenni.
Igazából most csak puhatolózom,
mert a divat
számomra ismeretlen pénzszerzési terület.
De kitanulom.
A Norton Simon Industries csomagolt árukkal foglalkozik.
Ahhoz értek. Főleg élelmiszerben utazunk.
De a divat más.
Az folyton változik.
Minden egyes nap.
És ehhez egy művész kell.
Tisztázzuk!
Givenchy igent mond, és Halston nemet?
Nem. Úgy értem, igen, nemet mondok.
Ha egy másik tervező cége az öné lehetne, kiére vágyna?
Balenciaga.
Tényleg?
Helytelen a válasz?
Vele az a baj, hogy minden nőre egy ruhája jut.
Ahhoz, hogy tényleg pénzt keressen a divatiparban,
egy dizájn kell,
több ezer nőre szabva.
Az ember csak annyit ér, mint a vásárlói.
Azért jönnek hozzám,
mert Jackie Onassist és Betty Bacallt is én öltöztetem.
Ha egy tervező több ezer nőt öltöztet,
mi lesz a presztízzsel?
Pedig az Ultravelúrral már most ezt teszi.
Halston, a sztárok tervezője lehet,
de csak egy lépés választja el attól, hogy önmaga is sztárrá váljon.
Jó, ehhez mit szólsz?
Ha nem jössz Versailles-ba,
teszek róla, hogy soha többé egy szót se írjanak sehol Halstonról. Soha.
Szó szerint sehol.
Se Newsweek, se a Times,
még a kupongyűjtők hátlapján se.
- Eleanor! - Ne kezdd! Komolyan mondom.
Szívességet kérek, és te elutasítasz?
Benézhetnék a héten a butikjába, hogy megnézzem, hogyan dolgozik?
Nos, megfontolom.
Rendben, megfontolod. Aztán elvállalod.
Szerinted mi vagyok? Üzletember vagy művész?
Muszáj választanod?
Valószínűleg igen.
Miért nem mindkettő?
Hát itt vagy!
David Mahoney, ő itt Halston.
Ehhez mit szólsz?
Nem, Joe. Add csak ide! Ez nem annyira ruhaujj,
mint inkább lebernyeg.
- Az pont olyan, mint ez. - Az nem tetszik.
Akkor ez sem fog.
Halston, nincs pénzünk.
Pontosan mire nincs pénzünk?
Kiégett a földszinti villanykörte.
Végy a kiskasszából!
Grazie, zsenikém!
Abba már belenéztem. Üres.
Ezért mondom, hogy nincs pénzünk.
Meg vagyunk lőve.
Joe, te… Elsa, épp tervezek.
Nem érdekelnek a villanykörték.
Bassza meg! Nem az én dolgom kicserélni őket.
Azt mondtam, hogy kiégett, és nincs pénzünk újra.
Menj, vegyél egyet!
- Zsebből? - Adj neki!
Jézusom!
Hűha!
Örömmel kifizetem zsebből.
- Pénz kéne. - Tudom.
Tudom, hogy tudod.
Csak kimondtam. Pénzre van szükségünk.
- Beszéltem Simonnal. - Nem adom el a Halstont.
És ha nem megvenni akarja, hanem befektetni?
Mahoney okos fickó. Érdemes lenne vele üzletelni.
Üzletelni…
Hova mész?
Kiszellőztetem a fejem.
Téged ismerlek.
Nem hinném.
Te vagy Halston.
A Newsweekből.
Mit keres itt egy alak a Newsweekből?
Szeretem az ilyen helyeket.
Senki sem kér tőlem semmit.
Tőlem te viszont kérhetsz.
Fizetnem kell érte?
Igen. Nem ilyesmire vágytál?
De. Pontosan erre vágyom.
Hadd kérdezzem meg! Szerinted a bőrnacik a nőknél is menők lesznek valaha?
Ne viccelj!
Kipróbálsz valamit?
Aha.
Ez mi?
Azzal ne törődj! Csak törd ketté, és szagolj bele!
Igen.
- Tetszik? - Ó, igen.
- Igen. - Milyen érzés?
Jó.
Mr. Halston! Ön elképesztő.
Csodásak a ruhái. Mindenkinek mondtam, hogy ide jöjjenek.
Köszönöm szépen. Nagyon kedves öntől. Köszönöm, hogy eljött.
Halston-lázban égnek.
Van újabb ütős termékterve?
Az örök kaftán, és egy miniszoknya, a Kurta.
Akkor jó.
Van még valami?
Nincs.
Aggasztja?
Úgy nézek ki?
Szerintem kitűnően tudja álcázni, ha aggódik.
A megfizethetőbb termékek a földszinten találhatóak.
Bobbi a leárazott ruháktól jön lázba.
Üzenem, hogy Jackie O is ezt teszi.
Nézzétek! Itt jön Halston.
Ő Pat Ast, a világ legjobb eladója.
Ha egy ilyen kövér nőnek is jól állnak Halston ruhái, akkor mindenkire jók.
Halston, újra kifogytunk a 704-esből. Kettő és tíz között egy méret sincs, és…
Üdv! Ed Austin vagyok, üzletvezető.
David Mahoney.
Genevieve a Bergdorfból
azt üzeni, hogy amint Ben Shaw gépe szabad,
ők kérik előbb, vagyis hetekig nem lesz kapacitás.
Szállítási gondjaink akadtak. Köszönöm, Ed.
- Ben Shawnál varrat? - Üdvözlöm!
Igen. Ismeri őt?
Igen. A húzós nevek mind vele dolgoznak.
De la Renta, Bill Blass, Anne Klein. Népszerű fickó.
David, azt hittem, senkit sem ismer a divatiparban.
És ez a szalon.
Itt definiálja újra a divatot.
Rendelésre.
Ebédidőben mindent bezárunk, és szórakoztatjuk a híres hölgyeket.
Itt érezni a tündérport, ami elfedi az üzleti gépezetet.
Azt szoktam mondani az embereknek, hogy az üzleteink olyanok,
mint a hőlégballonokban található forró levegő.
Általuk szárnyal a cég.
A negyedéves jelentésemből semmi sem nyűgözte le a részvényeseket.
A Norton Simon gépezetére kell egy kis tündérpor.
De la Renta és Bill Blass is
megkerestek pár éve, hogy fektessek be náluk,
de hülye voltam, és nemet mondtam.
És nézze, mire vitték!
Önnél adott a kereslet,
de nincs elég tőkéje kielégíteni azt.
Így van.
Éppen csak üti a széle a hosszát.
Bevallom, még sosem láttam olyan vállalkozást,
amiben ekkora potenciál rejtőzne.
És mit ajánlana? Nagy vonalakban?
Hétmillió részvényekben,
plusz megegyezünk a készpénzes kifizetés és a licencek részarányának értékéről.
Majd mesélek a szabadalmaztatásról.
Emellett tízéves szerződést kapna a tervezői szolgálataiért,
kezdetnek egy magas összegért, ami idővel még magasabb lesz.
Ezt még kidolgozzuk.
Általam olyannyira beleivódik az amerikai kultúrába,
hogy mind elfeledik majd, milyen volt, míg ön nem volt.
Nyugodtan…
gondolja végig!
Halston! Megjött a tizenegy órás vásárló a próbára.
Persze.
Sassy, kérlek, kísérd Mr. Mahoney-t az irodámba!
David, rögtön jövök. Ugye, nem baj?
…meséltem, hogy…
Eleanor, micsoda meglepetés! Bocs, hogy megvárattam, David.
Az én világom alapja a zárt ajtók mögött történő összeesküvések,
és ebben Eleanor Lambertnél nincs jobb.
- Majd jelentkezem. - Köszönöm, David.
Givenchy,
Pierre Cardin, Yves Saint Laurent,
Ungaro, Dior
képviselik a franciákat.
Bill Blass, Anne Klein, Oscar,
Stephen Burrows és te az amerikaiakat.
Vedd le a napszemüveged!
Nem, Eleanor. Sokat gondolkodtam rajta.
Semmi baj. Nem érdekel. Megcsinálod.
Kedvesem…
Tudom, nem engedheted meg magadnak.
Az megoldódott.
Norton Simon fizeti az egészet.
Ajándék lónak ne nézd a fogát! És ne szard le!
Mahoney nem fizethet helyettem.
Nem csak helyetted. Ő fizeti az egészet.
Semmit sem vár cserébe. És én hiszek neki.
Bár nem ártana, ha kapna érte valamit.
- Megegyezhetnétek. - Jézusom!
Drága mulatság lesz.
Az egész csapatoddal repülsz, a szállás,
megosztoztok a modelleken,
de két héten át Versailles-ban lesz a teljes céged.
És igen, ez csődbe vitt volna. De most már nem lehet kifogásod.
Eljössz Versailles-ba,
és lesöpröd a sznob francia disznókat a színpadról.
Nem tisztelnek se téged, se engem.
De ez most megváltozik.
Cukipofám, nézz rám!
Ez a helyes út.
A művészeted és a céged számára is. Ezt te is tudod.
Még meg sem kell köszönnöd nekem.
Bár szerintem igenis illene megköszönnöd.
Hány ruhát tervezzek?
Két tucatot.
Te baszogatsz, Eleanor!
Két tucat? Mikor lesz az esemény?
Majd szólok. Addig is munkára!
Helló!
Halston vagyok.
Tudom.
Az eszkortos haverom, akit esténként hívsz,
azt mondta, jöjjek hozzád. Halstonhoz.
Rémlett, hogy már hallottam rólad.
És téged hogy hívnak?
Victor Hugónak.
Mint az írót?
Pontosan.
Én is író vagyok.
Könyvekben, versekben, rajzokban utazom.
Meg álmokban.
De a A nyomorultak íróját
sosem becézték Victor Nagypenna Hugónak.
Valóra váltom az álmaidat, bébi.
Fel akarsz kicsit dobódni?
Az nem az én stílusom.
Nocsak, nagyzolunk? Valóban?
Sajnálom, papi. Crème de menthe likőrt nem hoztam.
Nem is kell. Csirkét sütök.
Hagyd a faszba!
Na? Túloztam?
Nem.
Kicsit sem.
Hívhatlak máskor is?
Bármit megtehetsz, főnök.
Három hetet mondtam.
Diorral kell versenybe szállnom, és három hetem van felkészülni?
Három kibaszott hét? Üzenem, hogy elment az esze.
Drágám, én nem aggódom, szóval te se aggódj!
Persze, mert ez így működik. Kösz, kedves!
Te meg mit művelsz?
Visszamegyek dolgozni. Nagy szarban vagyunk.
Most hátulról!
Ezek a ruhák szarok. Hölgyeim, levehetik őket.
Amúgy sem értem, mit akarsz ezzel a fura szabással.
Miért nem jó, amit eddig csináltál?
És ezekkel mi legyen?
Tűzre velük!
Rosszul fogalmaztam.
Tűzre velük!
Kár volt kirúgnia Schumachert.
- Igazam volt, ami a ruhát illeti. - Az tuti!
Most az a baj, hogy azt hiszik, ilyen a lábam.
- Ilyen is. - Ó!
A tévé nem hazudik, most is látom.
Liza, szerelmem!
Szívességet kérnék.
Lehet, hogy nem érdekel. Tudom, sok a dolgod.
Édesem, csak kérdezz!
Tudod, lesz egy eseményem. A divatbemutató.
Igen, az a kis párizsi muri.
Volt már olyan érzésed, hogy mindened eltűnhet, csak úgy?
Jaj, drágám,
minden nap.
Ez a bemutató lesz életem legfontosabb eseménye.
Dior, Givenchy, igazi nagyágyúk.
Úgy érzem, elkelne nekem még egy kis húzóerő.
- Gondoltam, te esetleg… - Halston!
Szeretnéd, hogy fellépjek a bemutatón?
Miért nem szóltál korábban? Kidolgoztam volna valamit.
- Jó. Persze, hogy segítek. - Valóban?
- Igen. - Ó, Liza!
Kay majd kidolgoz nekem egy koreográfiát. Megyünk Párizsba!
Igen.
Szóval ott vagyok én, a főszereplő. Maga Sally Bowles vagyok, érted?
És mondom Bob Fosse-nak,
hogy ezekben a jelmezekben mozdulni sem bírok.
Így hát sebtiben felhívom Halstont.
Bejön. Újratervezi a ruhatáram.
És végre tudok mozogni. El tudom játszani a karaktert.
Halstont meg sem említették. Nem is érdekelte.
- Elnézést! - Megmentette a filmet.
Hű, ez csodálatos!
A nejem pompásan szórakozik.
Azt nézd!
Nagyon helyes. Elvégre ön fizeti az utat.
Örömmel teszem. Apró figyelmesség Norton Simontól.
Aha.
Bobbi imádja Párizst,
és örül, hogy munka közben láthatja önt.
Mondtam, hogy majd mesélek a szabadalmaztatásról, igaz?
Igen. Meséljen a szabadalmaztatásról!
Nos,
amikor Ford betört az autóiparba,
az iparág jövője bárkié lehetett volna.
De ő feltalálta a futószalagot.
És húsz évvel később
nem azt mondjuk: „Ülj be az autóba!”
Hanem ezt: „Ülj be a Fordba!”
A szabadalmaztatás az ön futószalagja.
Tűnődött az ajánlatomon?
Minden nap.
Ha szeretné nyélbe ütni az üzletet, magammal hoztam a dokumentumokat.
Ne adja magát könnyen! Megfontolom.
Csak teljen el a jövő hét valahogy.
Jogos, megértem, de tőlem nem szabadul könnyen. Olyan vagyok, mint a tripper.
Erre igyunk!
PÁRIZS
Halston!
- Halston! - Liza!
ÉRKEZŐ JÁRATOK
Készítsünk pár képet!
- Közelebb! - Ide nézzen!
Halston, s'il vous plaît! Ide!
- Halston! - Halston, ide is!
Mr. Blass!
Mademoiselle Klein!
Ez egy történelmi pillanat, igaz?
Készítsenek egy közös fotót a tervezőkről!
Oscar, előre!
Jó, most megvakultam. Semmit se látok. Kösz, emberek.
Aggódom,
hogy a holnapi nap nagy durranás lesz.
És Oscar, Bill, Anne és Stephen
jóval biztosabb háttérrel bírnak önnél.
És sokkal több a tőkéjük,
így hazatérnek, és kiaknázhatják a bemutató adta lehetőségeket.
Ezért holnap este felhívnám Ben Shaw-t a színházból,
és szólnék neki, hogy Norton Simon
tízezer darab 704-es modellt rendel,
hogy az ország összes nagyobb áruházába kiszállíthassuk.
Ha vár egy-két hónapot, bukja ezt az előnyét.
Cselekedni kell.
Vágjunk bele!
Sajnálom, David, de a bemutató… Előbb legyek túl a holnapi napon!
Gondolkodom ezen, alszom rá egyet,
és ígérem, hogy választ kap.
Természetesen. Csak nyugodtan.
- Szép estét, David! - Rendben. Aludjon jól!
Hisz ez egy patkánylyuk! Ki gondolta volna?
Mindenki. Ezért lesz adománygyűjtés.
- Felújításra. - Buta kérdés.
Dolgoztam már rosszabb helyen. Rajta, hölgyeim! Munkára!
Talán nem olyan vészes.
Mr. Halston, kérem, kövessenek!
Üdv! A nevem Halston. Örvendek.
Stephen.
Szia, Stephen!
Halston!
STEPHEN BURROWS
Szia, Joe! Elsa!
Hova a csudába megyünk?
Mi ez a bűz?
Ez a műhelyünk?
Pontosan.
Ez undorító!
Ezt a termet is használhatjuk?
Gondolom, nem.
Halston, segíts tisztázni valamit!
Liza nyitja a teljes amerikai műsorrészt, nem?
Nem, csak az én bemutatómat.
Utolsó vagyok, így ő zárja.
Csakhogy Halston…
Negyedik leszel.
Oscar az utolsó.
Oscar, akadt egy kis kavarodás. Én fogom zárni a bemutatót.
Nem, drágám. Csak azzal a feltétellel vállaltam ezt,
hogy nem te zárod a műsort. Szóval nem te fogod zárni.
Ehhez mit szólsz? Leszel helyettem negyedik, és én leszek az utolsó.
Miért mennék ebbe bele?
Fordulj meg!
Majd meglátjuk, hogy Eleanor mit szól ehhez.
Nem. Ide hallgass!
Először is, megosztod Lizát. A műsor végén lép fel, vita lezárva.
Eleanor…
Kuss, még nem fejeztem be.
Nem te zárod a műsort. Hanem Oscar. Téma lezárva.
Csak így ment bele, hogy eljöjjön.
Most szórakozol velem?
Még mindig nem végeztem.
- Kell még öt ruha. - Neked elment az eszed.
Huszonnégyet kértem, neked 19 van.
Még kell öt.
Nem csinálom.
Idehívsz, hogy bebizonyítsam, nincs nálam jobb tervező,
erre szabotálsz.
Szabotállak?
Liza az én barátom. Én hívtam őt ide.
Bepréseltél egy koszos, pici szobába.
Patkányhúgytól bűzlik. Hogy dolgozzak?
Persze, így beszél egy igazi művész.
Vajon Gauguin ezt mondta?
„Itt nem festhetek. Olyan piszkos a szoba.
Van Gogh az én barátom. Cézanne nem beszélhet vele.”
Nem helytálló az analógiád.
Halston, figyelj rám!
Butaságokon rágod magad, és koncentrálnod kell.
Te vagy a legjobb művész itt? Nem is kérdés.
De nem tudják.
A franciák nem tudják.
Tudod, mit mondott rólad az a rohadt Yves Saint Laurent?
Menj, és bizonyítsd be, hogy téved!
Mutasd meg nekik, hogy te vagy a világ legnagyobb sztárja! Menni fog.
David? Ön mit keres itt?
Csak barátilag benéztem, hogy lássam, hogy halad.
Minden maga a tökély. Alig várjuk már.
Megnéztem a vendéglistát. Igazi nagyágyúk is vannak rajta.
Mennem kell. Sok a dolgom.
Halston, gond van a háttérrel.
Mi?
Méterben adták meg a színpad méreteit,
de én lábban terveztem a díszletet.
És a ruhám sem érkezett még meg.
Ebből elég!
Halston, várj!
- Halston! - Halston!
Ne már, Halston! Szállj ki!
A francba!
Nem. Fred, elmosogattam az edényeket. Tiszták.
- Csendesebben! Megijeszted a gyerekeket! - Jó. Féljenek csak. És te is félj!
Halston, nyisd ki!
Szállj ki onnan!
Ne légy nevetséges!
- Nyisd ki! - Hölgyeim!
Ide figyelj, te seggfej!
Tudod, hogy imádlak,
de a csodadidkóim átrepülték az Atlanti-óceánt,
nem hagyhatsz itt mérgedben egy lepattant lebujban.
Nem, Liza, figyelj rám!
Nem azért jöttem, hogy így érezzem magam.
Egész életemben ez elől menekültem.
Négyévesnek érzem magam.
Így nem tudok alkotni. Így nem vagyok önmagam.
Jaj, édesem!
Művésznek lenni már csak ilyen.
Tudom, milyen érzés, hidd el!
Így éreztem a Kabaré alatt.
Féltem. Védtelen voltam.
Sírva mondtam Bobnak, hogy nem jó a jelmezem.
De ott voltál nekem te.
És én itt vagyok neked.
És kaptam egy kurva Oscart.
Most előbb kihisztized, aztán összekapod magad,
és strammul összeszorított farpofákkal
visszavonszolod a formás segged abba az épületbe.
Várni foglak.
Szeretlek!
David!
Van itt egy másolata a szerződésről?
Miért? Valami baj van?
Ígérjen meg nekem valamit!
Ha aláírom a szerződést, sosem fogom úgy érezni, hogy nem becsülnek meg,
nem támogatnak és óvnak!
Ha ezt megígéri nekem, David, áll az alku.
Szavamat adom rá.
Hozd el a szmokingomat a hotelből! Joe, keress új hátteret! Te gyere velem!
Nézzük át a csomagokat, hátha lesz valami használható!
Halston!
Összehozunk valami jót egy óra alatt?
Nem.
De valami nagyszerűt igen.
Óvatosan!
Fordulj meg!
A legutóbbi párizsi látogatásomon homárt ettem Chanellel a Ritzben,
most meg egy rohadt seprűvel festek.
Megszúrtalak?
Ez…
Haltson, ez gyönyörű.
És a cicim? Mit vegyek fel felülre?
H, gyere csak!
Voilà.
Lányok, készüljetek! Ez fantasztikus, Joe.
Remek.
Rajta, Halston!
Gondolkodom, Elsa.
Ha csak egy szoknyában megyek ki, hülyének néznek.
Így már ruha.
A VERSAILLES-I CSATA
Életemben nem láttam még ennyire unalmas műsort.
Pedig anyám előadta La Mancha lovagját a csűrben.
Joe!
Bravó!
Hála Istennek, hogy vége.
Au contraire. Még négyen vannak hátra.
Menjünk a lányokhoz!
Elnézést, Eleanor.
Te jó ég!
Amilyen soká tart a francia rész, építhetnénk egy új Eiffel-tornyot.
Karen, mi folyik odakint?
A francia modellek állatfület viselnek, és ott egy űrhajó.
Mi? Egy űrhajó?
Hölgyeim és uraim, fogadják szeretettel Miss Josephine Bakert!
Josephine Baker? Úristen!
Meghívták Josephine Bakert!
Készen állsz a nagy fellépésre?
Naná!
- De Josephine Baker után jövök. - Úgyis alszanak odakint.
Nagyszerű lesz.
Köszönöm, David.
Anne Klein! Jól van. Menjetek! Isteniek leszünk.
Nagyszerű lesz. Csodás.
Stephen Burrows!
Bill Blass!
A Halston-lányok!
Pördülj, Pat! Gyönyörű vagy, Elsa.
Ott! Hátul!
Igen.
Mostantól teljesen szabadok leszünk.
Igen. De cserébe eladtad a neved.
Nem, nem a nevem. Csak a márkát.
A neved a márka.
Nézd, Joe, hétmillió dollár részvényekben, és még sok minden más.
Kaptunk egy befektetőt.
Halston kurva gazdag lett.
Párizs összes orchideáját megveheted.
Gondolj bele, mi mindent megtehetek most!
STEVEN GAINES SIMPLY HALSTON CÍMŰ KÖNYVE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Péter Orsolya