‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Roy!
‎Vreau doar să…
‎Doar că mă bați la cap încontinuu.
‎- Nu te supăra… ‎- Să nu mă supăr când mă trezești…
‎- Nu-mi place… ‎- Nu mă interesează cine mă aude.
‎- Gata! Nu! ‎- Vino aici!
‎Am ceva pentru tine.
‎Oamenii se adună cu miile pentru a urmări ‎învestirea lui John Fitzgerald Kennedy.
‎În timp ce coloana de mașini ‎înaintează pe bulevard,
‎lumea speră să o zărească ‎pe Jackie Kennedy, prima doamnă,
‎într-o rochie marca Oleg Cassini
‎și cu o tocă ‎pillbox ‎simplă, ‎dar elegantă, realizată de dl Halston.
‎Ți-au spus numele cumva?
‎BERGDORF ‎GOODMAN
‎Scuzați-mă. 'Neața! Bună dimineața!
‎Eleganță, zic eu.
‎Cred că veți fi foarte încântată.
‎Ce naiba se întâmplă?
‎Ce se întâmplă?
‎În primul rând, ‎te-a menționat Jacqueline Kennedy.
‎Deja am vândut 50 ‎și nu e nici 10 dimineața.
‎Dv. sunteți, nu-i așa?
‎Sunteți domnul Halston.
‎Domnul s-o binecuvânteze ‎pe Jackie Kennedy!
‎La naiba cu Jackie Kennedy!
‎Halston, cum să spui ‎așa ceva după tot ce-a pătimit?
‎- Ea te-a dus în vârf. ‎- Și apoi a dat cu mine de pământ.
‎N-a mai purtat pălării ‎ca să nu-și strice coafura aia gigantică.
‎Putem vorbi puțin?
‎Scuze. După cum se vede, ‎suntem tare ocupați.
‎Halston, a venit raportul ‎pe al doilea trimestru.
‎Nu e bine deloc.
‎Vânzările de pălării au scăzut cu 30% ‎și 40% în ultimele două trimestre.
‎- Vrei să spui că suntem la modă. ‎- Nu asta vreau să spun.
‎Știi cum se spune. Numere.
‎Cine spune asta?
‎Toată lumea. Mereu.
‎Problema este ‎că oamenii nu mai poartă pălării.
‎Da. Henry, în calitate de modist, ‎sunt conștient de asta.
‎Vreau să știu ‎ce vei face în privința asta.
‎Muncesc din greu ‎ca să fac soarele mai strălucitor,
‎dar, până-mi repar mașina de ploaie, ‎nu știu ce voi face, Henry.
‎Poate beau ceva după ședință.
‎De la domnul din capăt.
‎A trimis-o înapoi.
‎Ce nu-ți place la cocktailul ‎cu ‎amaretto ‎și suc de portocale?
‎Sâmburele, nu? Riști să te îneci. ‎Îi spun barmanului să-l scoată.
‎Nu, mersi.
‎- Îți ofer altceva. ‎- Nu, mersi.
‎Nu accept băuturi de la străini.
‎Zi-mi cum te cheamă ‎și nu vom mai fi străini.
‎Tu primul.
‎- Eric. ‎- Cu ce te ocupi, Eric?
‎Sunt șoimar.
‎Prostii.
‎Eu și șoimul meu suntem eroi. ‎Ținem sub control populația de șobolani.
‎E o treabă foarte elegantă.
‎Mănușa lungă de piele, ‎boneta pe care i-o pun pe cap. E pervers.
‎Pot să-ți fac cinste?
‎Ce anume ți-a atras atenția la mine?
‎Ce vrei să spui?
‎De ce încerci să mă agăți pe mine ‎și nu pe oricine altcineva?
‎Nu sunt ca oricine altcineva.
‎Nu m-am gândit c-aș fi genul tău.
‎Și care e genul meu?
‎Un tip alb într-un costum Brooks Brothers.
‎Sau poate-ți plac bărbații bine dotați.
‎Sau…
‎poate că și eu am fost ‎un străin toată viața.
‎Fiind privit pieziș ‎de tipi albi în costume Brooks Brothers
‎pentru ce eram și cine-mi plăcea ‎sau pentru cine eram și ce-mi plăcea.
‎Până când, într-o zi, ‎nu m-a mai interesat.
‎Ed.
‎Mă numesc Ed.
‎Încântat, Eric.
‎Deși Eric nu e numele tău adevărat, nu?
‎Sunt Roy.
‎Nici ăsta nu e numele adevărat.
‎Îmi place să mi se zică Halston.
‎Nu te cred. Creatorul de pălării?
‎Mereu m-am întrebat asta: ‎cum ajunge cineva să facă pălării?
‎E ca sculptura.
‎Am făcut asta dintotdeauna. ‎Ca să-i ridic mamei moralul.
‎Scumpule.
‎Ești mult prea special pentru locul ăsta.
‎Am avut o copilărie magică.
‎Dar am plecat din Indiana cât de repede ‎am putut. Întâi la Chicago, apoi aici.
‎M-am ridicat singur de jos.
‎De la zero.
‎Bărbații ca noi…
‎vin aici dintr-un loc îndepărtat ‎ca să se reinventeze.
‎Ca să facă ceva de la zero.
‎N-am venit de foarte departe. ‎Am traversat râul din New Jersey…
‎Dar acea variantă a mea ‎pare foarte îndepărtată.
‎Ce vei face de-acum înainte?
‎Femeile nu mai poartă pălării.
‎Ei bine, Ed, am un plan.
‎Ai auzit de Ralph Lifshitz?
‎Cine?
‎De curând, Ralph Lifshitz ‎s-a dus la Bloomingdale's
‎cu o colecție de cravate ‎cu 2,5 cm mai late decât oricare altele
‎și cu o etichetă pe care scria „Polo”.
‎I s-a spus: ‎„Dacă le faci cu 2,5 cm mai înguste
‎și le pui eticheta noastră, le vindem.”
‎El a refuzat.
‎Și a plecat de acolo.
‎După două săptămâni, ‎Bloomingdale's a redeschis negocierile.
‎Au spus: „Am greșit.
‎Adorăm cravatele tale. ‎Ne stă gândul la ele.
‎Poți să păstrezi eticheta. ‎Poți să le faci late.
‎Vrem să faci și cămăși ‎cu care să se asorteze.”
‎Creez pălării pentru Bergdorf din 1961.
‎Locul e faimos datorită mie.
‎Vreau să fac precum Ralph Lifshitz, ‎dar la scară mai mare.
‎Nu știu numele.
‎Fiindcă și l-a schimbat în „Lauren”.
‎Am o viziune, Ed.
‎Deci, un magazin într-un magazin?
‎Vezi ? E simplu.
‎Dar ce am vinde?
‎Halston.
‎Vreau să fiu prima persoană ‎care are o colecție completă.
‎Le voi oferi clientelor ‎o experiență completă și personalizată.
‎Halston din cap până-n picioare. ‎Rochie, sutien, chiloți, ciorapi, pantofi…
‎Nu știu, Halston.
‎Nimeni nu mai vrea ‎ținute europene făcute la repezeală.
‎Dacă Bergdorf Goodman ar putea găzdui ‎primul croitor de lux american?
‎- Tu? ‎- Nu!
‎Halston.
‎Adică eu.
‎E interesant.
‎Ce-ar fi să ne faci ‎niște rochii mai întâi?
‎Apoi, ce s-a întâmplat? Câte ai vândut?
‎Nu-ți va veni să crezi.
‎A fost un dezastru complet. ‎N-am vândut nimic. Un mare eșec.
‎Dumnezeule! Îmi pare rău. Ești bine?
‎Sunt bine. Cum adică? ‎Am fost genial. Ei sunt cei proști.
‎Îți mai torn unul.
‎Dar ce vei face?
‎Voi continua.
‎Prezentarea n-a mers. ‎Nu-i nimic. Știu ce am de făcut.
‎Ce anume?
‎Sunt prea măreț pentru ei.
‎Trebuie să mă descurc singur.
‎Ești impresionant, omule.
‎Uite cum stă treaba: ‎știu că-ți plac aplaudacii.
‎Iar mie îmi vine ‎să-ți spun mai multe acum.
‎Încearcă! Spune-mi ‎un lucru care nu mi-ar plăcea.
‎Bine, fie.
‎Colecția făcută pentru Bergdorf ‎arăta ca cimentul.
‎- De asta nu s-a vândut. N-a fost dorită. ‎- N-a înțeles-o nimeni.
‎Nu trebuie să înțelegi o rochie. ‎Trebuie s-o iubești.
‎Vrei să fii Balenciaga. ‎Dar deja există un Balenciaga.
‎Trebuie doar să-ți găsim ‎stilul reprezentativ.
‎Ce mă va face să exclam, ‎când voi vedea o femeie superbă
‎într-un club, ‎îmbrăcată într-o ținută fabuloasă,
‎„E din colecția Halston”?
‎Deci te bagi?
‎Bună seara!
‎Trebuie să vă spun ‎că mă lovesc de o problemă uneori.
‎Numele meu.
‎De exemplu, vine cineva și mă întreabă: ‎„Salut, Lisa! Ce mai faci?”
‎Iar eu spun: „Bine, mulțumesc. ‎Dar mă cheamă Liza, cu «z».”
‎Sau altcineva îmi spune: ‎„Lisa, ce pălărie faină ai!”
‎Iar eu răspund: ‎„Mersi, dar mă cheamă Liza.”
‎- Liza! ‎- „Iar ăla e părul.”
‎- Bravo! ‎- Minunat!
‎Liza!
‎Ți-l prezint pe Halston.
‎Da, te-am văzut în public.
‎Toată lumea își ieșise din minți,
‎doar tu stăteai nemișcat ‎de parcă erai într-un tablou.
‎Sincer, mi-a distras atenția ‎ținuta à la Buster Brown.
‎Îți trebuie o imagine nouă.
‎- Deja îl iubesc. ‎- Mă așteptam.
‎Exact. Colecția a fost ‎un dezastru și mi-am dat seama.
‎Așa că am renunțat la tot.
‎Am plecat de la Bergdorf ‎și mi-am distrus viața.
‎Nu. Nu, nu gândi așa!
‎N-ai renunțat la nimic. ‎Ți-ai făcut singur un cadou minunat.
‎Ai lăsat în urmă tot ce știai, ‎deci înseamnă că ești deschis inspirației.
‎Iar inspirația te va găsi.
‎Știi ce?
‎Toca ‎pillbox‎ pe care a purtat-o Jackie ‎e Judy Garland a ta.
‎Noi doi trăim în umbra cuiva și amândoi ‎încercăm să facem același lucru.
‎Ne îndepărtăm. Spunem lumii: „Nu. ‎Luați-ne în serios pe cont propriu!”
‎Eu…
‎Eu nu vreau să fiu ‎doar fiica lui Judy Garland.
‎Cum tu nu vrei să fii ‎doar pălărierul lui Jackie O.
‎Și de ce te îmbraci ca o fetiță?
‎Bine, vezi? Exact. De ce fac asta?
‎Sigur, îți stă frumușel, ‎dar nu te reprezintă. Nu cred.
‎Ești femeie. Îmbracă-te ca atare!
‎Presupun că tu mă poți ajuta ‎în privința asta.
‎Da, așa cred.
‎Fără sutien și fără chiloți.
‎Halston, cumva te dai la mine?
‎Nici vorbă.
‎Acum, ține asta! Acolo e partea de la gât.
‎Acum…
‎Ești gata?
‎Așa.
‎Asta e o Halston.
‎Doamne!
‎Halston, ești un geniu.
‎Vai de mine!
‎Minunată.
‎Locul ăsta va fi pânza ta goală. ‎La trei, e atelierul de cusut.
‎DE ÎNCHIRIAT
‎Totul modern, ca la Balenciaga în Paris.
‎Iar aici va fi holul.
‎Aici va fi salonul, ‎unde se va întâmpla toată magia.
‎Vreau să creez o nouă experiență.
‎Vreau să vină femeile
‎și să simtă ‎că au călătorit într-o lume diferită.
‎Ce fel de design ai în minte?
‎Halston: bogat, texturat, răcoros.
‎Un fel de Shangri-La în Upper East Side.
‎Bine. Halston, de când ne cunoaștem?
‎Ești ca din familie.
‎Dar ce descrii tu aici costă bani, ‎iar eu știu că nu ai fonduri.
‎Nu e adevărat!
‎Tu ești singurul care poate face asta.
‎Ce ai făcut cu Opera Club de la Met…
‎Aia a costat milioane de dolari.
‎Doar tu poți face asta.
‎Angelo, ai făcut Key West-ul rafinat, ‎ce naiba!
‎Nu-ți permiți să mă angajezi.
‎Nu poți renunța la adaos?
‎Parcă nu-ți merg urechile.
‎Uite, e ocazia de a invita ‎crema societății din New York,
‎să vină aici ‎și să admire locul, ca apoi să spună:
‎„E spectaculos. Cine l-a proiectat?”
‎Asta valorează mai mult ‎decât oricât ți-a oferit Opera Club.
‎- Serios? ‎- Te-am mințit vreodată?
‎- Bine. ‎- Ești eroul meu.
‎- Termină! ‎- Deci, ce părere ai?
‎Cineva e în toane bune.
‎Mereu am visat
‎să am un salon cu un atelier la alt etaj.
‎L-am găsit și l-am închiriat.
‎- Unde? ‎- Intersecția 68 cu Madison.
‎Stai să-l vezi! ‎Vorbesc serios. E un dezastru.
‎Și mi-am găsit echipa. ‎Toți sunt niște inadaptați veseli.
‎Joe Eula va fi ilustratorul meu. ‎E fantastic.
‎A desenat colecții ‎pentru Vogue, Givenchy, Coco Chanel.
‎Șicul e greu de redat. ‎E evaziv, dar el poate face asta.
‎Îți trebuie ilustrator?
‎Vreau să văd ‎colecția întreagă în fața mea.
‎„Scapă de asta! Mărește decolteul!”
‎E o relație intimă ‎între designer și ilustrator.
‎Joe e al doilea creier al meu, ‎dar nu mă mai întrerupe!
‎- Scuze. ‎- Elsa Peretti.
‎Ea va fi modelul meu. E italiancă. ‎Are familie bogată, dar a renunțat la ea.
‎E uimitoare. ‎Nu-ți poți lua ochii de la ea.
‎Unele modele poartă haine. ‎Elsa le dă viață.
‎- Parcă Liza era muza ta. ‎- Nu strică să ai mai multe muze.
‎Nu fi gelos, Ed!
‎Apoi e Schumacher.
‎Aranjează vitrinele de la Paraphernalia. ‎El va da o notă tinerească.
‎- Scuză-mă, tu ai făcut asta? ‎- Da. Eu am creat rochiile.
‎Echipa e gata. ‎Mai trebuie doar să găsesc fonduri.
‎M-aș fi gândit că asta ai făcut întâi.
‎Îmi trebuie doar un milion mititel.
‎Un milion?
‎Ideea era să apelez la soții bogați ‎ai vechilor cliente de la Bergdorf.
‎Arthur Vanderbilt, ‎Charles Engelhard, baronul de Rothschild.
‎Și cum a mers?
‎Ei bine, nu au refuzat.
‎Dar nu-mi fac griji.
‎Mâine mă văd cu Estelle Marsh. ‎E soția unui baron petrolier din Texas.
‎Nu te uita așa la mine! Știu că voi reuși.
‎Doamnă Marsh, ‎când v-a întrebat ultima dată cineva,
‎cu adevărat,
‎de ce aveți nevoie?
‎Când eram la Bergdorf, ‎le așezam pe doamne pe scaun
‎și le întrebam: „Ce probleme aveți? ‎Ce vă deranjează? De ce aveți nevoie?”
‎Întrebări neînsemnate ‎care, de cele mai multe ori, provocau
‎puțin regret la început.
‎Fiindcă puțini oameni din viețile lor, ‎mai ales bărbați,
‎se gândeau să le-ntrebe asta.
‎Fostul meu soț spunea: „Ce dracu' vrei?”
‎Doamnă Marsh.
‎Ați fost la Balenciaga, ‎la Paris, pentru ținute la comandă?
‎Haideți!
‎Balenciaga adoră ‎să le facă pe femei să se teamă.
‎Când urci scările spre atelier,
‎dai de o secretară încruntată care te face ‎să te simți neimportantă, chiar urâtă.
‎Asta nu se va întâmpla aici.
‎Aici va fi holul, ‎unde veți răsufla liniștită,
‎vă veți relaxa și ne veți spune ce doriți,
‎amintindu-vă de ce sunteți în stare.
‎Vom servi ceai, șampanie…
‎Unii angajați tineri ‎s-ar putea chiar să vă ofere marijuana.
‎Haideți!
‎Aici.
‎Acesta va fi salonul.
‎Fetele mele vor prezenta ‎cea mai nouă colecție.
‎Apoi, veți alege din acele modele
‎și noi vă vom crea ‎ținute după măsurătorile dv.
‎Doamnă Marsh,
‎deoarece femei ‎precum Catherine Deneuve, Jackie Kennedy
‎și dv. vă veți comanda ținutele aici, ‎în cinci ani,
‎hainele Halston Limited vor apărea ‎în toate magazinele de renume din SUA.
‎Voi schimba imaginea modei americane.
‎Totul, datorită dv.
‎Tu chiar ai papagal.
‎Câți bani îți trebuie, mai exact?
‎Un milion de dolari.
‎Îți dau 100.000 $.
‎Și o să-l angajezi pe fiul meu, Michael.
‎E descurcăreț.
‎Poate face tot felul de lucruri. ‎Ar putea fi și model.
‎S-a făcut.
‎Mulțumesc, doamnă Marsh! ‎Haideți să bem ceai!
‎INAUGURARE PRIMĂVARĂ/VARĂ
‎2 DECEMBRIE 1968 ‎11:30
‎E groaznică. Cine a făcut asta?
‎Eu.
‎Fără supărare, dar e cea mai urâtă rochie ‎din câte am văzut.
‎Ca o rochie de bal pentru marțieni.
‎Dai,‎ Halston.
‎Ușurel, Halston.
‎Nu mă lua așa!
‎Prezentăm în două săptămâni. ‎Ținutele sunt de rahat.
‎Dacă ar avea ‎o bijuterie voluminoasă la gât…
‎Nu vindem bijuterii, Elsa! ‎Vindem rochii pentru ființe umane.
‎- Dezbracă-te! ‎- Poate pe altă culoare?
‎N-ai dreptul să vorbești.
‎Rochiile astea nu sunt bune. ‎Sigur vezi și tu.
‎- Scuze. ‎- Nu te scuza! Fă mai bine!
‎Te rog, Halston! ‎Ești supărat pe tine și te răzbuni pe el.
‎Oameni buni, nu pot face asta singur!
‎Nu v-am angajat ‎ca să fac singur toată treaba.
‎- Asta se petrece! ‎- Luăm o pauză?
‎Nu avem timp de pauze.
‎Nu mi-aș folosi numele ‎pentru niciunul dintre modele. Niciunul.
‎Ce rușine!
‎Unde e trenciul din piele întoarsă?
‎Da, o secundă.
‎Ce s-a întâmplat?
‎A fost o prostie. Azi ploua.
‎Cine l-a scos în ploaie?
‎E trenci, Halston.
‎Eu l-am scos.
‎Se pare că pielea întoarsă ‎nu e impermeabilă.
‎După cum vezi, nu îl putem folosi.
‎Croiala e fantastică. Uită-te și tu!
‎Nu e materialul bun, dar ideea e bună.
‎Nu, pielea întoarsă nu e impermeabilă.
‎Dar ideea e bună.
‎Nimeni nu face asta. Voiam…
‎senzația aia.
‎Toată lumea știe ‎că pielea întoarsă nu e impermeabilă.
‎Știu. Îmi pare rău.
‎Schumacher, ești asociat secund, nu?
‎- Ăsta e titlul tău. ‎- Da.
‎Ți se pare că meriți titlul ăla?
‎E o întrebare simplă.
‎Meriți titlul de asociat secund
‎în clipa asta?
‎Nu.
‎Futu-i!
‎Halston.
‎Iisuse!
‎Scuze, am crezut că am încuiat-o.
‎Ce faci?
‎Voiam doar să-mi adun gândurile.
‎Nu, ce faci?
‎E heroină?
‎Nu, e doar metamfetamină.
‎Cât de des faci asta?
‎Nu… Eu… Nu știu, în fiecare…
‎În fiecare zi?
‎Nu, nu întotdeauna.
‎Îți injectezi metamfetamină zilnic?
‎Da.
‎Da, asta fac.
‎Având atât de multă treabă, e…
‎Te-ai apucat ‎când ai început să lucrezi pentru mine?
‎Nu.
‎Asta fac eu.
‎Așa pot să-mi păstrez concentrarea. ‎Așa îmi pot face treaba.
‎E cazul să fac ceva? Să te duc undeva?
‎E cazul să-mi fac griji?
‎Nu.
‎Nu știu.
‎Locul meu nu e aici, nu?
‎Cred că toți suntem ‎ca niște corăbii care rătăcesc pe mare.
‎Am trecut toți prin multe.
‎Ne-am părăsit familiile, am fost respinși.
‎O grămadă de excentrici, ciudați ‎și fete care nu s-au maturizat.
‎Locul tău e aici.
‎Ești foarte talentat, ‎Joel, dar miza e prea mare.
‎Cred că știi asta.
‎Dacă vrei să lucrezi aici, te lași.
‎Da. Așa voi face.
‎Doar că…
‎Când mă cerți din cauza modelelor…
‎Dacă te lași de metamfetamină,
‎nu te mai cert.
‎Bine.
‎- Bine? ‎- Bine.
‎Halston.
‎Vreau să-ți arăt ceva.
‎Nu ți-am arătat ‎fiindcă am crezut că te vei enerva.
‎Dar… s-ar putea să-ți placă.
‎Cum l-ai făcut?
‎Eram în bucătărie.
‎- Fierbeam vopsea pe aragaz. ‎- Îl ador.
‎Nimeni nu face asta.
‎Atât de modern, de senzual…
‎Ajută-mă să găsesc mijlocul materialului!
‎Bine. Întinde-l!
‎Vreau o foarfecă.
‎Mulțumesc, Joel.
‎Vino, Elsa!
‎Acum.
‎Scoatem asta.
‎Are potențial.
‎Joel, fixează marginea
‎și unește aceste două margini ‎pe diagonală, în jos.
‎Ce zici de lungime, Joe?
‎Se poate mai lungă.
‎Înalți tivul.
‎Să văd!
‎Așa.
‎Che bello.
‎Ceva nu e bine.
‎E părul.
‎Et voilà.
‎Da.
‎Acum, defilează!
‎Vă mulțumesc.
‎Cred că le-a plăcut tuturor.
‎Futu-i!
‎- Halston, nu sunt cronici rele. ‎- Nu sunt bune.
‎Ba da, asta e.
‎Senti. ‎„Natural și elegant,
‎Halston e o voce nouă ‎și interesantă în moda femeilor.”
‎Ei bine…
‎„Lookul pe care l-au alcătuit ‎e creat în grabă sau forțat.”
‎Care e, Bernadine Morris? ‎Creat în grabă sau forțat?
‎Aici scrie: „«Ești fie tânăr, ‎fie bătrân», zise Halston.”
‎Nu e nici bine, nici rău. E doar un citat.
‎N-are dreptul să vorbească.
‎Colecția are succes când apar comenzile.
‎Câte comenzi avem, Joel?
‎Nu prea multe.
‎Corect. Zero. Care înseamnă nu prea multe.
‎Trecem la următoarea colecție.
‎Nu va fi o următoare colecție.
‎Asta a fost. ‎Avem datorii de 200.000 de dolari.
‎N-am plătit chiria. ‎În două săptămâni, ne taie lumina.
‎În cazul ăsta, ‎ai putea cheltui mai puțin pe orhidee.
‎Nu despre asta este vorba,
‎iar orhideele mă ajută să gândesc.
‎Inspirația are buget nelimitat.
‎Răspund eu.
‎Pronto, ‎Halston Limited.
‎De ce pleacă mereu când ridic vocea?
‎- Sunt atât de sever? ‎- Chiar vrei să răspund?
‎- Halston. ‎- Cine e? Are bani?
‎Alo?
‎Salut!
‎Ai uitat să tragi apa.
‎Pentru că…
‎Scuze.
‎Vino încoace!
‎Aveam o înțelegere.
‎E prea mare presiunea ‎ca să țin un drogat în echipă.
‎E foarte mult stres.
‎Știu. Cum te descurci?
‎Fiindcă e nevoie de o singură persoană,
‎una cu o poziție socială importantă, ‎ca să se schimbe tot.
‎Dacă reușesc s-o îmbrac ‎pe persoana potrivită,
‎hainele mele pot ajunge ‎la toate femeile din SUA.
‎E nevoie doar de aprobarea
‎celei mai sofisticate persoane ‎din New York,
‎iar eu tocmai am vorbit cu ea.
‎A sunat Babe Paley ‎și vrea să vadă colecția noastră.
‎Babe Paley? Serios?
‎Da! Așa că revino-ți naibii!
‎Nu, n-am spus asta. Nu.
‎Nu, e doar părerea mea.
‎O ador pe Liza. Știi bine.
‎Dar nu cred că mai rezist ‎să mai văd o dată ‎Liza cu un „Z”.
‎Știu. Bine, dragă. ‎Te las să te pregătești.
‎Ciao!
‎Pot să te întreb ceva?
‎Ce se întâmplă?
‎Cum adică?
‎În ultimele săptămâni, ‎nu te-am văzut zâmbind.
‎Te îmbraci diferit. ‎Vorbești diferit, ce Dumnezeu!
‎Am putea fi mai apropiați.
‎Nu e bine așa?
‎Nu, doar că…
‎Ne vedem de două, trei ori pe săptămână?
‎Nu simt că te cunosc cu adevărat.
‎Asta e tot. Vreau să te cunosc.
‎Cred că mă cunoști bine, Ed.
‎„Cred că mă cunoști bine, Ed.” ‎Ce e cu vocea asta?
‎- Care voce? ‎- Asta.
‎Ești din Indiana. Parcă imiți pe cineva.
‎Ba nu.
‎Chiar mă jignești. Mereu am fost așa.
‎Singurul schimbat de aici ești tu.
‎- Eu? ‎- Te face să te simți nesigur.
‎Ambiția mea.
‎Nu era așa înainte, ‎dar s-a schimbat treaba.
‎Cauți nod în papură. Vocea mea? Doamne!
‎Da, bine.
‎- Nu vreau să ne certăm. ‎- Nici eu.
‎Cred că mă duc la somn.
‎Bine.
‎Aș vrea să dorm singur.
‎Minunate.
‎Chiar uimitoare.
‎Dar nu le pot purta zilnic.
‎Te interesează ceva cotidian?
‎Atunci, să-ți arăt la ce am lucrat.
‎Elsa!
‎Eu îi spun ‎Ultrasuede‎.
‎Ador să lucrez cu piele întoarsă.
‎Dar, dacă plouă, e distrusă.
‎M-am gândit să-mi creez propriul material.
‎E o țesătură nouă.
‎O poți băga la spălat. ‎O poți aranja cum vrei.
‎O poți purta la prânz ‎sau când îți duci copiii la școală.
‎E sexy. E confortabilă.
‎E eliberatoare.
‎Vreau câte una din fiecare culoare.
‎BAZAT PE CARTEA ‎SIMPLY HALSTON
‎Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă