ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Голстоне!
Голстоне, я ношу твій одяг! Голстоне, скажи, щоб мене пропустили!
Я ношу твій одяг! Дивись!
Голстоне!
Голстоне.
Дякую, Сессі.
Елегантно накинь. Ти прекрасна.
Дякую всім.
Дякую.
Привіт.
Ласкаво прошу в Монток.
Спасибі.
Будинок зведено в 1904 році.
Це риболовний барак з п'ятьма гостьовими котеджами.
-Ого. -Нічого собі.
А заходи сонця тут неймовірні.
Беру.
Голстоне!
-Привіт, сонечко, чудовий вечір. -Привіт.
Стів!
Нумо, пропусти мене.
Нізащо на світі.
Ти ж провінціалка, люба. Шуруй на сільську дискотеку.
Пішов ти, Стів.
З днем народження, сонечко!
Ага.
Це що? Висить, як член у старпера.
Сессі, якого хріна?
Двотижневий запас скінчився за день.
То дістань ще, Сессі!
Майстерня, офіс, зал засідань.
Гайда, Лайзо.
Лайзо!
Лайзо! Голстоне!
Лайзо! Голстоне! Я хочу з вами!
Стів!
Допоможіть!
На допомогу!
Допоможіть!
Прошу!
Лайзо! Хто-небудь, викличте швидку! Скоріше!
Кокс закінчився.
Сессі!
Так.
Є хороші й погані новини.
По-перше, з Лайзою все гаразд.
Дякувати Богу.
Її піар-команда вже працює.
Скажуть про «просто зневоднення» та «вона в лікарні через виснаження».
Це добре.
Які ж тоді погані новини?
Ну, є погані новини.
І дійсно погані новини.
І ще є жахливі новини.
То говори вже!
«Студію» вранці накрили копи.
Загребли Стіві за ухиляння від податків, шахрайство, іншу чухню, наркоту.
Завтра це буде в кожній газеті. «Студію» прикрили надовго.
Що може бути гірше за це?
Під час обшуку копи знайшли…
Це якесь божевілля.
Що?
Вони знайшли труп у вентиляції.
Якась причмелена дівка з Мемаронеку.
Намагалася потрапити в заклад. Але це ще не найгірша частина.
Вона носила «Кельвін Кляйн».
Я не хотів бачити своє ім’я на парфумах.
І на кожній сраці в США теж не хочу.
Ім’я нанесено на змійку!
Не побачиш, поки не розстібнеш. Шик!
Джинси – це одноденка.
Баленсьяга не визнає одноденки, і я теж.
Одноденка?
Називай як хочеш,
але ринок дизайнерських джинсів вартує 500 мільйонів.
Глянь на Кельвіна Кляйна. Він продав…
Не смій промовляти це ім’я в моєму офісі, Девіде!
Це не твій офіс. Він належить «Нортон Саймон». Це мій офіс, перш за все.
Кельвін Кляйн – ремісник!
Я згоден на сто відсотків!
Випусти колекцію джинсів,
і Кляйн стрибне з моста Джорджа Вашингтона.
Уніформа, Девіде. Будьмо відверті.
Не джинси. Уніформа.
Голстон не шиє уніформу. І це моє остаточне рішення.
Джо, запрошуй моделей на примірку. Дякую за візит, Девіде.
Ми втулили «Голстон» на все.
На нижню й постільну білизну, меблі, валізи.
На перуки, прости Господи.
Чому ми втрачаємо дохід?
Ми не втрачаємо дохід, а заробляємо недостатньо.
Бренд не розвивається.
Уперше за п’ять років не виросли продажі в поточному кварталі.
І це проблема.
От, наприклад, валізи.
Голстон носився з ними цілих п’ять хвилин,
створив один неймовірний дизайн, а далі – фьюіть!
Охолов до цього.
І тепер у нас проблема,
бо ми маємо продати одну колекцію валіз.
Навіть якщо вона розлетиться,
це одна колекція.
Вона навіть не окупить витрати.
Вигідніше було б узагалі не братися.
Девіде, повір, я тебе добре розумію.
Але зараз парфуми від Голстона – це хіт.
Бестселер. Завдяки їм ми на плаву.
Але якщо він продовжуватиме
так працювати, нам треба витягти з нього щось інше.
Дизайн дійсно люксової речі.
І ти просиш мене поговорити з ним.
От тільки я не прошу.
Ти вклав у «Голстон» не менше, ніж він.
Тебе він послухає.
У нас є десь три місяці до того,
як ринок люксових джинсів переповниться.
І ми проґавимо цю нагоду.
Я дуже ризикував, коли ставив на Голстона.
Хотів блискучий грандіозний бренд для сім’ї «Нортон Саймон».
Але зараз я розумію:
усе, у що я вклав свої гроші, заради чого ризикнув своєю репутацією, –
це орхідеї, кокаїн і вечірки в «Студії 54».
Довго я це лайно не терпітиму, зрозумів?
Змусь його погодитися, Джо.
ПРИВАТНА ВЛАСНІСТЬ
Це що таке?
Хіба не геніально?
Це воно, те саме шоу. «У стилі диско».
Я тобі розказував. Я роблю для нього костюми.
І трохи продюсую.
Шоу на Бродвеї.
Уже й театр найшли.
Ставитимемо в «Мінскоффі». Там Бетті грала в «Дні устриць».
Я ж тобі розказував.
Шоу про «Студію 54». Марк бере участь.
Марк Бенеке? Швейцар зі «Студії 54»?
Так, це типу його історія.
Ти ставиш мюзикл про Марка Бенеке, швейцара зі «Студії 54»,
а роль виконує Марк Бенеке, швейцар зі «Студії 54».
Перший мюзикл у стилі диско на Бродвеї.
Давно пора, чорт забирай!
-Музика жахлива. -Це ж демозапис.
Вимкни. Я взагалі-то працюю.
Хотів спитати, чи не вкладеш ти грошенят у шоу, але проїхали.
Як цікаво.
-У когось Кельвін Кляйн не іде з голови. -Його дизайни – така банальщина.
Він очевидно орієнтується на маси.
Я визнаю, тканини він бере чудові.
Але це не моє.
Тхне вульгарщиною з Лонг-Айленду.
Як скажеш.
Ні, дякую.
Може, у торсі хай обтягує, а в талії буде вільніше?
Ні.
Ти чого?
А знаєш, думаю, ти правий.
Кельвін Кляйн – твій головний конкурент.
Звичайно, ти на голову вище.
-Так, я знаю. -Та знаю, що знаєш.
Але якщо ти хочеш довести його до сказу, займися джинсами.
-Він тебе підмовив, так? -Хто?
Не тринди мені, Джо! Магоні!
От зараза! Магоні підіслав тебе до мене.
-Він правий. Це гігантський ринок. -Ти ж мій друг, а не його!
Що? Іди ти. Звичайно, я твій друг.
Чого взагалі я тобі це кажу? Магоні правий.
«Голстон» перестав розвиватися.
Херня! Я на вершині зараз!
Так, але ми перестали рости.
У мене 35 ліцензій.
А колекцій одягу? Я вже й не злічу.
Ти не лічиш, бо тобі вже нецікаво.
-Пішов ти! -Перестань, хтось мав тобі це сказати.
Ти працюєш на грані.
Усе робиш сам, тому по жодній з угод не виконуються зобов’язання,
а «Нортон Саймон» не отримує свої гроші.
Тепер твій бісів конкурент дихає тобі в спину,
і щоб перемогти його, ти маєш лише
придумати пару синіх джинсів. А ти цього не робиш!
-І не робитиму. -Бляха, ти просто дитя мале!
Привіт!
Привіт.
Вибачте за спізнення.
Як доїхали?
Добре.
А де обід?
Я п’ять років підряд була там найкращим дизайнером прикрас. П’ять років.
Я стала їхньою зіркою.
Моя угода закінчується, і треба обговорити нові умови.
Так вони мені кажуть:
«Ну, Ельзо, ми ж не знаємо, скільки точно грошей ви заробили для нас,
бо, ну, це ж "Тіффані"».
Бла-бла-бла, оця вся маячня.
А я й кажу йому, Річарду, кажу прямо в лице:
«А я знаю, скільки я для вас заробила.
Бо я знаю витрати на виробництво кожної прикраси.
Знаю, за скільки ви її продаєте. Не прикидайтеся».
Тоді кажу йому: «Річарде, зробіть ось що.
Орендуйте найбільшу вантажівку, яку знайдете,
набийте її під зав’язку баксами, поставте під моїм вікнами
і починайте складати на купу гроші, поки я не скажу досить.
Бо якщо я підпишу з вами нову угоду,
ви будете платити мені стільки, скільки я, бляха, захочу.
І ви дасте мені робити будь-які бісові прикраси».
Тепер я командую.
Сто відсотків. Ти ж повернула «Тіффані» грьобану славу.
Хто взагалі ходив у ті бутики «Тіффані»?
Багато людей, насправді. Але спасибі на доброму слові. Спасибі, Джо.
Ну і правда! Платіть же ж мені! Маячня якась.
Точно!
Картопля охолола.
-Розігрій у духовці. -Великий Г не знає, що це.
То звідки взялася ця їжа?
-З Олімпік-тауер. -Що?
-Та йди ти. -Ага. Їжа прибула літаком.
У Монток? З Мангеттена?
Це востаннє. Вони не змогли довезти кляту картоплю гарячою.
Чекай, ти, певно, жартуєш.
Це правда. Великий Г дзвонить в Олімпік-тауер,
вони готують страви,
привозять їх гідролітаком, а решту шляху – на машині.
І ти замовив повні миски ікри і запечену картоплю?
Мені саме цього захотілося.
Матір Божа!
Неймовірно! Це просто дивацтво найвищого ступеня!
Привозити морепродукти літаком у Монток,
однаково що брати із собою ананаси на Гаваї.
Боже, яка ти сьогодні занудна, просто жах.
Перепрошую?
Ти напрошуєшся сюди на вихідні,
запізнюєшся, не вибачаєшся і не питаєш, як у мене справи.
-Та годі. -Ні, до біса.
А потім ти пів дня розпинаєшся про свої неймовірні успіхи.
Джо запитав її.
Але ж я читав усі статті. Ти забула згадати одне слово.
-Голстон. -Та що ти верзеш?
Хіба кидаєш підленькі натяки, що аромат від Голстона – суто твоя ідея.
-Вона цього не казала. -Я в житті такого не говорила!
А де ж вдячність, Ельзо?
Я влаштував тебе в «Тіффані».
Віддав довбану квартиру. І чекаю хоч якось подяки!
Чорта з два я дам тобі все перекрутити. Світ не обертається навколо тебе!
Ти можеш творити, бо я плачу за це.
Ти дизайнер тільки завдяки моїм грошам.
Я заслужив хоча б згадку в пресі, до твого відома.
Іди в дупу, Голстоне! Такої подяки достатньо?
Знаєш, що тебе бісить? А я знаю що.
Я талановитіша за тебе.
І ти користувався моїм талантом, поки міг.
Тепер я сама по собі, і ти бісишся!
Та годі вам, народ!
Ой, я думав, ми разом проведемо вихідні.
Так чекав, поки всядемося біля багаття
і слухатимемо історії про те, яка ти офігенна!
А я ж любила тебе, Голстоне! І що я тільки собі думала!
Не хочу більше тебе бачити, невдахо нікчемний!
-Гляди через поріг не перечепися! -Голстоне, Ельзо!
Лайна шматок!
Я завжди таким був?
Отаким?
Ні.
-Це щось нове. -Може, це через кокс?
По-моєму, як я почав нюхати кокс, усе пішло шкереберть.
Може, треба трохи посидіти на дієті.
Мала, що ти верзеш?
-Кокс. -Справа не в коксі.
Це ж майже вітамін. Його лікарі призначають.
Повір мені.
Ми можемо кинути, коли захочемо.
Алло? Роберт!
Мені не подобаються твої натяки.
Але ж картина висіла в його квартирі.
Ага. Але це не значить, що я її вкрав, зрозуміло?
Що сталося?
Дякую.
Я дуже не хочу казати вам, де провід.
Хтось має при собі тальк?
Три бали проти трьох. Тепер фраза для вас.
Хочеш знати, що в мене під цими джинсами?
Нічого.
Джинси «Кельвін Кляйн».
Я згоден на джинси, Девіде.
Але вони будуть у моєму стилі. Як і парфуми.
У тебе щось на носі.
Ой. Не помітив.
Я був проти ідеї з джинсами,
бо не знав, як зробити їх у стилі Голстона.
Тепер знаю. Я знайшов тканину.
Дуже цупка.
Так, цупка. Дуже чуттєва.
Майже як оксамит.
Це сучасна варіація на тему джинсів.
Голстоне, люди вдягають джинси на дискотеку.
У цих штанях із тебе сім потів зійде.
Ти ще ніколи не піддавав сумніву мої творчі ідеї.
Тепер піддаю.
Ця ідея не спрацює.
Що ж, може, я й погоджуся розглянути інші варіанти тканини.
Ні.
Голстоне, ми не будемо випускати джинси.
Ми проґавили нагоду.
На ринку повно пропозицій.
«Кельвін Кляйн», «Ч.І.К.», «Глорія Вандербільт».
На джинсах від Голстона тепер не заробиш.
Де ж ти був шість місяців тому, Голстоне?
Мода швидкоплинна. Ти ж знаєш.
Дуже добре. Так тому й бути.
Пообідаємо разом?
Сьогодні не можу.
Заплануємо на інший час.
Я тут обідала з Блейн.
-Хто це така? -Блейн Трамп. Жінка Роберта.
Вона сказала, що в моду входять човни.
Вітрильники, чи що?
-Ми ж не вміємо ними керувати. -Та ні. Я про яхти.
Ти не керуєш нею, ти наймаєш капітана.
-І цілу команду. -Знаєш поняття «актив, що знецінюється»?
Так.
Так от яхта – це воно.
Щойно ти ступиш на борт, вона втратить 90% вартості.
Це яма для грошей.
Тобто директор компанії «Нортон Саймон»
не може купити яхту?
Боже праведний, люба.
Ти ніби натякаєш, що я не заробляю достатньо.
Я дещо задумав. Хочу забрати «Нортон Саймон» із біржі.
Що це значить?
Я шукаю інвесторів, щоб викупити всі акції.
Так званий «викуп коштом кредиту».
Я зроблю «Нортон Саймон» закритою корпорацією.
За наші бренди можна виручити більше, якщо продавати їх по одному.
Лишимо собі прибуткові,
«Гант-Вессон», «Макс Фактор», «Джоні Вокер». Збиткові продамо.
«Авіс», одні втрати. Можливо, «Голстон».
Голстон?
З ним усе буде добре.
Він отримає великий шмат від продажів, якщо спочатку прокачаємо бренд.
Бо зараз марка провисає.
Тож через рік
ти зможеш обкластися тими яхтами.
Нічого собі!
Я просто Хома невірний.
-Ти чого не приїхала на похорон? -Що?
Моя мати померла. А ти де була?
Ти ж, бляха, не сказав мені. Ти нікому не сказав.
Яким бісом я мала дізнатися?
ПОКЛОНЯЮСЯ САТИНУ
Мені шкода твою маму, але ти наговорив купи лайна,
чекав, що я приїду, хоча й не запросив мене?
-Я телепатка, чи хто? -Віддай!
-Що ти твориш? -Віддай шубу!
-Чорта з два! -Скільки я для тебе зробив!
Я думав, у мене є подруга!
Віддай цю кляту шубу! Це я її купив! Вона моя!
Подавися!
Забирай свою шубу! Гівнюк засраний!
Ти пусте місце! Ти пусте місце для мене!
Ти просто груба дешева швачка, яка дає в зад!
А ти просто вульгарна ювелірша!
Грьобаний гівнюк! Педик!
Лайна шматок! Пусте місце!
Алло?
Алло, це я. Ох і нічка в мене видалася.
Хто це?
Це я. Щойно повернувся зі «Студії».
Хто?
Голстон!
Голстоне, вибач, я тебе геть не чую.
Мабуть, щось зі зв’язком. Передзвони.
Привіт.
Краще чути?
Я щойно пережив найгіршу ніч у житті.
Котику, пробач. Я тебе взагалі не чую.
Бляха!
Добре, дякую.
Дуже вам дякую.
Спасибі за гарну роботу.
Полагодив?
Можна й так сказати.
Мабуть, щось пошкодили під час ремонту.
Та ні.
Причина не в цьому.
Той тип розкрутив трубку, а з неї висипалося щось із кіло коксу.
Це кокаїн?
Імовірно, так.
Сказав, там було стільки коксу, що аж дроти поржавіли.
Якась нісенітниця. Як таке можливо?
Та годі тобі. Я ж бачив.
На власні очі. Ти говорив по телефону і нюхав потроху кокс.
І щоразу дрібки порошку, певно, падали в отвори трубки.
Я ніколи так не роблю.
Та годі, Голстоне.
Сповісти нас, коли спустишся знов на грішну землю.
Усі брешуть.
Самі брехні про мене в газетах. Ні слова правди.
Голстоне.
Ця херня з коксом уже вийшла за всі межі.
Ти вийшов за межі.
Ти хоч уявляєш, яке складне в мене життя?
Уявляю.
Бо саме я граю роль Голстона, коли сам Голстон у кокаїновому запої.
Я граю Голстона,
аж доки ти не вирішиш вилізти з ліжка після обіду.
І не протверезієш остаточно!
Тобі, певно, так важко, правда?
Так і є, Голстоне!
Я віддав тобі 10 років свого життя!
Я запхнув подалі власні амбіції заради твоїх
і весь цей час був у твоїй тіні, виловлюючи кокаїн із твого телефону!
І спостерігав, як справи йшли усе гірше, і гірше, і гірше.
Ти провів 10 років у моїй тіні,
бо в душі знав, що саме там твоє місце.
Бути моєю тінню – це все, на що ти здатен.
Тож не корчи тут переді мною бідного мученика.
Тобі пощастило працювати зі мною.
Не подобається ця робота – оно двері. Вали звідси.
Шитимеш лажові костюми для лажового диско-мюзиклу
про чортового швейцара зі «Студії 54».
Я вже зрозумів, що це вершина твого смаку.
У тебе другосортна інтуїція і ніяких власних ідей.
Ти позорисько.
Ти Санчо Панса біля Дон Кіхота, Джо.
Це найвища можлива оцінка від мене.
Що швидше ти це зрозумієш, то щасливішим будеш.
Змирися з істиною, Джо, і перестань вічно нити!
І звали вже з мого життя.
То як довго тебе не буде?
Не дуже довго. Десь два місяці.
Два місяці?
Любий, не засмучуйся ти так. Ти й оком не змигнеш, а я вже повернуся.
Я ж навіть не розумію, куди ти зібралася.
У тур?
Це зветься «рехаб», Голстоне.
Мені сказали, що це ефективно.
І знаєш, коли тобі дзвонить Ліз Тейлор і говорить:
«Їдь у "Центр Бетті Форд"», ти маєш їхати.
Але, знаєш, вона права.
У мене є всі шанси повторити долю своєї матері.
Я не згодна з цим.
Сонечко!
Мене всі покидають.
Я тебе не кидаю.
Але якщо я й далі йтиму цим шляхом, я тебе дійсно покину. От і все.
Гаразд?
-Не хочеш поїхати зі мною? -Мені це не потрібно.
Голстоне.
Не потрібно!
Я сиджу дома вже п’ять ночей поспіль.
П’ю томатний сік. Я можу вчасно спинитися.
Великий Г.
Та годі. Я тебе знаю.
Єдине, чого ти не вмієш, – вчасно спинитися.
«Студію» закрили.
Стіві сяде у в’язницю.
Ні, за кілька тижнів він відкриється.
Я говорив зі Стіві. Я влаштую вечірку.
Я до того часу повернуся.
Я люблю тебе.
І я ніколи в житті не покину тебе.
Віктор Рохас.
Віктор Рохас?
На жаль, ваш тест на ВІЛ виявився позитивним.
Розумію, що ви хотіли почути інші слова.
Але є й гарні новини.
Ми починаємо випробовувати кілька нових препаратів.
Так і знав.
Мені шкода.
Знав, що підчепив.
Серйозно,
ми ж усі, мабуть, підчепили.
Як же інакше?
Кінець усім мріям.
Я розумію, що цю новину важко прийняти.
Спершу ми повинні скласти список усіх ваших сексуальних партнерів.
Люба, мені потрібен цілий стос паперу.
Я перетрахав геть усіх.
Чого ми туди йдемо? Ти ж ненавидиш Кляйна.
Я не ненавиджу його.
Його роботи жахливі. А Стіві обожнює його.
Так і є.
Стіві щойно вийшов і знову відкриває «Студію».
Я влаштую гала-вечірку.
Буду спонсором і дизайнером.
Ця подія буде на перших шпальтах усіх американських газет.
Магоні буде в захваті.
-То ти будеш чемним із ним? -З ким?
З Келвіном. Коли зайдемо в його бісову квартиру,
ми будемо чемними? Чи ми будемо сучками?
Не буду я чемним. Він, певно, просто поцупив мої ідеї інтер’єру.
Не терпиться зайти туди й почати фекати.
А що там у нього за дівчина?
Досить елегантна. Мені подобається, приємна дівчина.
Боже ж ти мій! Кого він хоче надурити?
Зустрічається з усіма продавчинями й вершницями.
Як звати чергову?
-Келлі. -Келлі.
-Мені до вподоби її стиль. -Хочуть позиціювати його як натурала.
Голстоне, перш ніж ми зайдемо, ти маєш дещо знати.
Ти планував вечірку на честь відкриття «Студії».
-Так. -Голстоне.
Ми на неї прийшли.
Я думав, тобі хтось сказав.
Знаю, ти хотів її влаштувати, але сам Кельвін запропонував.
Ти ж розумієш.
Стів!
Ми про це говорили.
Марка не показує результатів.
Ми повинні зробити крок, який посилить позиції бренду «Голстон».
Рішучий крок.
Гарна новина в тому, що я знайшов рішення.
Що, як ти станеш ексклюзивним штатним дизайнером
у «Джей Сі Пенні»?
Ти жартуєш?
Ні, не жартую.
Ця угода може стати найбільшою в історії моди.
І чому ж, Девіде, я захочу піти на цей крок?
Бо за «Голстон Лімітед» дадуть мільярд доларів.
А це тисяча мільйонів доларів.
Дякую, Девіде. Я в курсі, скільки це – мільярд доларів.
То ти вважаєш, що зараз мене мають цікавити лише гроші?
Звичайно, ні.
Оціни можливості.
Оціни свободу, яку дають такі гроші.
Просто сприймай це як промінь надії,
що несподівано осяяв тобі шлях до успіху.
Думаю, ти й сам бачиш, до чого йде діло.
Бачу, але, Девіде…
крім грошей, це ж…
«Джей Сі Пенні».
Вони мають заклади по всій країні.
Майже як федеральний уряд.
У них 1000 магазинів.
По всій Америці.
Голстоне, це величезний шанс.
Що ж, «Джей Сі Пенні» – невіддільна частка Америки.
Я теж її невіддільна частка.
Представляємо колекцію «Голстон III. Стилі життя».
Спортивний стиль.
Корпоративний стиль.
Інноваційний погляд світу моди на стиль життя сучасної американки.
Широкий вибір фасонів і моделей.
Вишукана колекція «Голстон III».
Ексклюзивно для «Джей Сі Пенні».
ГОЛСТОН III ДЖЕЙ СІ ПЕННІ
Чуєш, ти гей чи натурал?
-Що ти в біса мелеш? -Ага, натурал.
Хочеш 200 баксів?
Є один тип. При серйозних грошах.
Але зараз йому погано.
Відпердолиш його гарненько,
і 200 баксів у тебе.
-Ти звільнила Джун? -Саме так.
Агов.
-Чому? -Не люблю плітки.
Голстоне, ходи знайомитися.
-Не ненавидиш? -Ні.
Це Деррік.
Вітаю, Дерріку.
Мене звати Голстон.
Гарна квартирка.
Спасибі.
То ходімо, я покажу тобі інші кімнати.
Можемо піти нагору.
Так, оця мені подобається.
Гаразд, оця?
Довжина – 52 метри. Зветься «Могутній орел».
Уміщає 12 гостей і дев'ять членів команди.
Наскільки вона мене розорить?
За мільйон забирай.
Розслаб плечі.
Плечі розслаб! Піджак не сидить.
Намагаюся.
Знімай, ради Бога.
Знімай! Образ не вийшов. Ти не можеш розслабитися. Бляха, зніми!
По руках. Тепер треба знайти капітана і пристойну команду.
-Панове, чим можу допомогти? -Ми на секунду.
У чому справа, Чіп?
Нам треба поговорити.
Залиште нас, будь ласка.
Перепрошую?
Пане Голстон!
А ви хто?
Карл Епштейн.
Тепер я керую вашим підрозділом.
Не можу дочекатися нашої співпраці.
Любий.
Він уже тут.
Він у кабінеті.
Дякую.
Девіде, що в біса відбувається?
Так, спершу заспокойся.
Цей тип заявляє, що тепер керує моєю компанією!
-Поясни мені цю маячню! -Зараз я наллю тобі випити й усе поясню.
Ні! Ти розкажеш мені, чому в моєму офісі купа незнайомців
складають речі в коробки й вивозять їх!
Ти ж обіцяв постійну підтримку!
Ти обіцяв постійний захист!
Мою ціну перебили, Голстоне.
Я облажався. Хотів забрати «Нортон Саймон» із біржі.
Збирався заробити нам гори грошей,
але хтось пробовкався про мою ціну за акції.
Дуже низьку ціну.
І на арену вийшла інша компанія.
Перебила мене на один чортів долар за акцію.
Якийсь виробник фасованих товарів із Чикаго.
Вони викупили нас.
Щойно процес пішов, я нічого не зміг вдіяти.
Я за бортом.
А Карл Епштейн на чолі «Голстон».
Ось нащо була ця колотнеча з «Джей Сі Пенні», так?
Ти знав, що продаси «Голстон».
І навіть не сповістив мене.
Для тебе, Голстоне, це, по суті, просто зміна керівництва.
На твою повсякденну роботу це майже не вплине.
І ти отримаєш гроші.
Ти обіцяв.
Це бізнес, Голстоне.
ЗА МОТИВАМИ КНИГИ СТІВЕНА ГЕЙНСА «ПРОСТО ГОЛСТОН»
Переклад субтитрів: Наталка Дяченко