82, 83, 84, 85,
86, 87, 88, 89...
-Det er her, ikke? -Jo. Gudskelov.
Vi er fremme. Hold op med at tælle.
-Er det vores hus? -Ja.
Jøsses, det er jo et palæ.
Tjek stedet.
Max, pas på flyttemændene.
-Han er glad. -Ja, han elsker sit palæ.
-Jeg hænger en gynge op der. -Ja, det bliver fint.
-Har du set pejsen? -Hold da op.
-Vi kan riste skumfiduser der. -Ja.
Stil den ved vinduet. Tak.
-Må jeg få det her værelse? -Det er mors og fars værelse, Max.
Dit værelse er der.
Sejt, ikke?
Jeg kan ikke lide det her værelse.
-Jo da. Vi skal bare have dine ting ind. -Det er for lille.
Det er da dobbelt så stort som dit gamle værelse.
Her lugter klamt.
Det var bedre.
Jeg kan måske lave en træningsbane i haven.
Det ville hjælpe på mit handikap.
Okay. Jamen det føjer vi til listen.
Her er stille. Jeg får brug for noget, der larmer for at kunne sove.
Det bliver skønt at sove uden gadelygter. Endelig sove i mørket.
-Jeg er mørkeræd. -Hvad? Mørket er godt for os.
Det får kroppen til at producere melatonin, så hjernen kan sove.
Derfor... Lad os lægge den væk, så du kan spise ordentligt.
Vi må begrænse skærmtiden. Måske kan vi sætte en tidsgrænse for hele familien.
Josh.
-Ja, godt. Det er... Mere vin? -Nej, tak.
-Er han faldet i søvn? -Han sagde, han er bange.
-Har du set Raffi? -Han er ikke i kassen. Kig i bilen.
Max? Max.
-Fanget. -Nej, far!
Nu skal du sove.
Jeg er bange.
Hvorfor? Vores værelse er tæt på.
Tænk, hvis der kommer en bjørn ind.
En bjørn kan ikke komme ind gennem døren.
Og hvis det lykkes, beskytter jeg dig.
-Dræber du den så? -Ja, med de bare næver.
-Hvordan? -Ikke flere spørgsmål. Du skal sove nu.
-Okay, godnat. -Godnat.
-Jeg tror, han sover. -Godt.
Jeg er også træt.
Sikke en dag.
Tænk, at vi kom igennem den.
Vi klarede det, Rach.
Sikke et hus, vi har.
-Vi har skræmmende meget at lave. -Mulighederne er uendelige.
Jeg vil gøre Max' værelse klar, så han vænner sig til omstillingen.
Efter træningsbanen.
Hvad?
-Dejligt at se dig glad. -Dejligt at se dig dyrke yoga.
Kom her.
-Vi gør det her for sjældent. -Jeg er enig.
-Skal vi gå ind i soveværelset? -Nej, vi gør det her.
-Hvad med Max? -Vi kan være stille.
Lad mig være øverst.
Åh gud. Josh! Åh gud!
Hvad skete der? Åh gud!
-Mor! -Max, bliv væk.
Max, bliv på dit værelse. Jeg kommer.
Vi er næsten en uge bagud.
Sanjay skulle ordne et problem med EPS-filerne.
Andrea har godkendt foranstaltninger, der gør det lettere for os.
-Vi burde snart indhente det forsømte. -Tak, Collins.
Okay, lad os komme videre.
Hvordan går det med RTM-projektet?
-Josh. Tid til at brillere. RTM'en. -RTM'en, ja.
De har svært ved at beslutte sig, undtagen hvad angår at spise mad.
Men de er endelig gået med til at bruge de rette specifikationer.
Herligt. Okay.
-Hej. Går du tidligt hjem i dag? -Ja, der er meget at gøre med flytningen.
-Er I flyttet ind? -Ja, i går.
Tillykke.
Jeg skriver ned, at jeg vil købe en indflyttergave til dig og Rachel.
Og tillykke til dig. Salgschef Erikson.
-Du er vel ikke vred? -Nej, du fortjener det.
Tak. Det glæder mig, at du siger det.
Jeg var bange for, at det ville føles underligt. Du oplærte mig jo.
Det er jo flere år siden.
Ja, to år er vel flere.
-Jeg går nu. Jeg er glad på dine vegne. -Mange tak.
95, 96, 97,
98, 99, 100.
Du løj. Hun skulle være her nu.
Max, jeg løj ikke. Jeg kan ikke styre, hvornår din mor kommer ud. Gid jeg kunne.
-Jeg kan se hende. -Hej.
-Hej, mor. -Hej, skat!
-Hvordan gik din dag? -Godt.
Undskyld. En patient havde et nødstilfælde.
-Vi skal måske alligevel have en bil til. -Fordi jeg kom et par minutter for sent?
Nej, men det ville gøre det lettere for os.
Vi må se, hvad der sker, før vi påtager os flere udgifter.
Det var bare et forslag.
-Hvornår kommer vi hjem? -Det tager lidt tid. Vi er pendlere nu.
Det tager to 2.000 sekunder.
En, to, tre...
Se her.
Alkohol havde helt sikkert noget med det at gøre.
-Rul ned. -Kig på vejen, tak.
-Jeg vil ikke engang tænke på det. -Jeg kan ikke slippe det.
Jeg burde måske ikke være gået derud. Jeg har måske PTSD.
Stakkels forældre.
-Mærkeligt, at kun føreren døde... -Hvem døde?
Ingen, skat. Din far talte om en film, han så.
Ja, en voksenfilm, Max.
Vi burde have revet hele væggen ned. Stedet ville blive mere åbent.
Det lyder, som om der skal laves meget.
-Du glædede dig jo til det her. -Ja, men der skal laves meget.
Ejendommens værdi ville stige.
Det er måske en byggefejl.
-Hvor er Max? -Det ved jeg ikke.
Max?
Max!
Han er udenfor.
-Rach! -Hej, skat. Kom ind.
-Nej, jeg leger. -Jo. Tag bilen, så tager jeg dinosauren.
Det skal nok gå.
Vi flyttede da hertil, så han kunne løbe frit rundt.
Det her er som et minefelt. Tag den her.
Har du talt med Curtis om arbejdsdiagrammet, jeg venter på?
-Undskyld, hvem er du? -Alan, den nye programmør.
-Jeg arbejdede med Erikson før. -Jeg skal gennemgå mine mails først.
Hej, det er Kyle. Jeg vil takke alle, der så kampen i dag.
Det var en kæmpe sejr. Jeg håber, vi ses til flere kampe. Hav det godt.
Det ser lækkert ud.
Så har vi det hele. Der er vinen. Alt er parat.
Jeg vil gerne udbringe en skål...
...for Rachel og Josh, selvom vi savner at have jer i byen.
Og vi er vrede over, at I påtvang os vores nye naboer.
Vi ønsker jer lykke og fremgang i jeres herlige nye hjem.
-Det er smukt. Skål! -Tak, fordi I kørte helt herud, venner.
Jeg indrømmer, at jeg så det tredje soveværelse. Har I planer?
-Du går lige til sagen. -Det er jeres gæsteværelse.
Så behøver ingen være ædru, når I er her.
Ja, vi er nok færdige med den slags. Børn er skønne.
Men jeg er ovenpå igen på arbejdet.
-Hvordan går det? -Godt. Jeg giver parterapi nu.
-Det byder på en del udfordringer. -Det må være intenst.
Ja, men meget givende, når par endelig nedbryder deres barrierer.
-At lytte til folks bøvl må være hårdt. -Sådan er alle job.
At høre rige fyre brokke sig over deres aktier på golfbanen gælder ikke.
-Du forstår ikke min lidelse. -Ægte ilandsproblemer.
-Josh, hvordan går det hos Livewire? -Der er meget stille. Heldigvis.
Vi har ingen lancering lige nu, hvilket er rart,
når man tænker på flytningen og skolestart.
-Vankede der ikke en forfremmelse? -Jo.
-Jeg fik den ikke. -Gjorde du ikke?
Vidste vi det godt? Det lød ellers sikkert.
Den anden fyr satsede mere på det. En rigtig stræber.
-Sådan en, ja. -Josh synes, at ambition er ufin.
Nej. Men jeg kan ikke lide at fedte skamløst.
Josh, jeg er nået hertil, fordi jeg fedter.
-Nemlig. -Dit hus tyder på, at du fedter meget.
Jeg vil hellere have en høj løn end et højt selvværd.
-Ja. -Ikke?
Det er godt, at det skete.
Jeg har haft så meget at gøre med huset, især efter det, der skete.
-Hvad skete der? -Har I ikke hørt om det?
Nej.
Der skete en ulykke udenfor den aften, vi flyttede ind.
Hvilken slags ulykke? En bilulykke?
Fulde teenagere.
De kørte for hurtigt i svinget og rullede ind i vores have.
Dækket fløj ind og ramte os næsten.
Åh gud! Rachel, det har du ikke nævnt.
-Rachel vil ikke tale om det. -Jeg vil bare ikke have, at Max hører det.
-Han må have været bange. -Ja, han var ude af sig selv.
Han undrede sig over, hvorfor det skete, og om det ville ske igen.
-Selvfølgelig. -Han blev bange.
Hvordan gik det? Overlevede teenagerne?
Det endte skidt.
Jeg troede, alle i bilen var døde, men passagererne overlevede.
Føreren havde ikke en chance.
Stangen, der holder rattet, blev presset ind i hans bryst.
-Han blev spiddet til sædet. -Du godeste.
-Lad os tale om det efter maden. -God idé.
Jeg har ondt af hans forældre.
De var her forleden og satte et kors op i vejkanten.
Det sætter livet i perspektiv.
Han gik i high school og havde et stipendium til St. Mary's University.
Han hed Kyle. For Kyle.
For Kyle.
Hvordan ved du så meget om ham?
Jeg læste dødsannoncen.
Lækker vin, Stephen. Hvad var prisklassen?
Omkring 20 dollar.
-Vi betalte tre euro på Mallorca. -Det er dyrt.
-Har du styr på vekselkursen? -Vi har ikke rejst i et stykke tid.
Vinen var så billig der, at jeg ikke kan huske noget.
-Josh, lad være. -Hvorfor?
Jeg vil være færdig med opvasken.
-Kom nu. -Du er fuld. Stop.
-Må jeg ikke lægge an på min kone? -Du drak for meget vin.
Du var fuld, da vi spiste middag, og du kvajede dig.
Jeg så ham dø. Er det ikke naturligt være nysgerrig?
Du bør være nysgerrig på mange ting.
For eksempel din søn, mig eller den direktørstilling, du virkede ligeglad med.
-Er det derfor, du er vred? -Du fokuserer på de forkerte ting.
Det er foruroligende.
Hold da op. Okay. Vil du uddybe det lidt?
Jeg synes bare, du bør overveje,
hvad du virkelig føler.
Du ved det vist allerede, så fortæl mig det.
-Tal med en terapeut. -Det gør jeg.
En upartisk terapeut. Peter er nok et godt valg.
Peter.
En mand har nok lettere ved at forstå dine følelser.
-Hvilke følelser? -Det kan jeg ikke svare på.
-Sig det nu bare. -Du så selvtilfreds ud. Okay?
Som om du nød at tale om en andens vanskæbne.
De ville høre om det. Så du deres ansigter?
Du skulle have set dit. Du lignede en grib.
Beklager, Rach. Din intuition har slået fejl denne gang.
Okay.
Hey.
-Kommer du ind? -Når jeg har drukket ud.
Aftenerne er kolde nu.
Far...
-Hvad sagde du? -Kan vi prøve piratskibet?
-Jeg vil prøve igen. -Der er din mor.
-Appelsin! -Appelsin!
Hej, skat.
En, to, tre!
-Max, løb ikke for langt. -Jeg løber efter ham.
Max? Max.
-Løb ikke så hurtigt. Mor bliver bange. -Jeg vil have bjørnen.
-Har vi ikke bamser nok? -Kom nu. Vær hans helt.
Jeg har regnet det ud. Det handler ikke om styrke, men om præcision.
Som at hugge brænde.
-Har du penge? -Du fik resten.
Så er der ikke mere.
Beklager, min ven. Jeg prøvede skam.
Skat, vi har jo haft en rigtig god dag.
-Værsgo, sønnike. -Hvor sødt.
-Hvad siger man så? -Tak.
-Din far kæmpede hårdt. -Mange tak.
Tak.
Kom så!
-Josh. -Far!
Ring efter en ambulance!
Stop. Stop!
Stop bilen. Stop bilen!
Hallo. Hallo.
Hallo. Kan du høre mig?
Forstår du, hvad der er sket? Du har været ude for en bilulykke.
Hjælpen er på vej.
Hold ud. Hjælpen er her snart. Det skal nok gå...
Kan du høre mig?
Det skal nok gå. Der kommer en ambulance lige om lidt.
Hold dig vågen. Hold dig vågen.
Jeg... Jeg hedder Josh.
Jeg bor her. Jeg grillede burgere, da jeg hørte braget.
Nej. Hold dig...
Hold dig vågen. Du får snart hjælp.
Du får snart hjælp.
Han faldt endelig i søvn i vores seng. Han er så bange.
Jeg kunne have reddet ham.
Jeg var der ti minutter før ambulancen. Jeg var der først.
Josh, hørte du, hvad jeg sagde? Max er rædselsslagen.
-Vi kan ikke blive boende her. -På grund af to uventede ulykker?
De var ikke uventede. Hvorfor tror du, huset var til salg i et halvt år?
Det var ikke den sidste ulykke her.
Tag en dyb indånding. Der er meget at bearbejde.
Nej, vi kan ikke blive boende. Folk dør på vores plæne.
Det ved jeg godt.
Jeg så ham tage sit sidste åndedrag. Det var forfærdeligt.
Er du okay?
Det ligner et gerningssted.
Det er det også. Det var en flugtbilist.
-Føreren var sikkert fuld. -Vi kan ikke blive boende her.
-Vi bør måske sætte et autoværn op. -Vi kan nok sagsøge de tidligere ejere.
Det lyder forhastet. Det her var jo vores drømmehus.
Det var det.
HOWARDS MOBIL
Alicia.
Han talte meget om dig.
Jeg hedder David Davidson. Jeg kondolerer.
Tak.
Der er mange her.
Han betød noget for mange.
-Hvordan kender du min far? -Vi mødtes på golfbanen.
På en golfbane. Selvfølgelig.
Det sagde vi, når folk spurgte, hvor han var.
I lader til at have stået hinanden nær.
Da jeg var teenager, skændtes vi hele tiden.
Men det er vel normalt.
Vi var endelig ved at blive venner.
I burde have fået mere tid sammen. Han var stadig ung.
Jeg prøver at huske på, at det hele indgår i Guds plan.
At det er forudbestemt?
At Gud måske har et formål... med vores lidelser.
Vi er måske det forkerte sted
på det forkerte tidspunkt, og vi har brug for hjælp, men får den ikke.
Det giver ikke ligefrem trøst, David.
Undskyld.
Jeg er nok bare vred.
Det forstår jeg godt.
Det er jeg også.
En, to, tre, fire, fem, seks...
Tæl højt. 21, 22, 23, 24, 25, 26,
27, 28, 29, 30.
Hvad gør vi så? Præcis. Hovedet tilbage først.
Personen er ikke vågnet, så giv hjertemassage igen. Skynd jer.
Personens liv afhænger af det her. En, to, tre, fire...
Sødt.
Må jeg låne dukken i denne uge, så jeg kan øve mig derhjemme?
-Eller også køber jeg den. -Dukkerne hører sammen.
Gør de?
-Du kan få 200 for den. -Nej, den hører sammen med de andre.
300?
Det kan du få en Prestan 2000-dukke for.
Det, der gør Prestan-dukken speciel, er,
at man kan høre og se, hvor dybt og hurtigt man skal trykke på brystkassen.
Man hører en klikkende lyd, når man når den rette dybde.
Den er mellem 5 og 6 cm,
hvilket er i retningslinjerne fra 2015.
-Du ville tale med mig. -Hej. Kom ind. Luk døren efter dig.
Sid ned.
-Hvad så? -Hvad så?
Det her føles akavet, så jeg går lige til sagen.
Nogen fra dit hold har indgivet en klage.
Okay.
Det er ikke alvorligt, men eftersom vi kender hinanden,
ville jeg benytte lejligheden til at tale lidt med dig.
-Var det Alan? -Hvorfor siger du det?
Det er tydeligt. Han har arbejdet for dig. Ingen andre ville dolke mig i ryggen.
Rolig nu, Josh. Ingen har dolket dig i ryggen.
Denne person er bare ikke tilfreds med arbejdsgangen.
Arbejdsgangen er god, og vi opnår vores målsætninger.
Målsætningerne er måske for lave. Jeg ved, det ikke er din stil,
men jeg vil gerne have, at du er mere engageret i dit hold.
Vær lidt mere sammen med dem. Det vil løfte stemningen.
Du finder måske noget, der forbedrer effektiviteten.
-Du er chefen. -Ja, det er jeg.
Og så lidt sæbe.
Plask, plask.
Stinker du?
Sådan. Fik du det hele væk?
Josh, kommer du lige?
Et øjeblik.
-Jeg sorterer vasketøj. Hvad er der sket? -Se her.
-Han har ikke noget hår her. -Det er underligt.
Det er det samme her.
-Max, har du hevet håret ud? -Han ved nok ikke, at han gør det.
Max, se på mig. Har du hevet håret ud?
-Han er bange for at få skældud. -Ingen vil skælde dig ud, skat.
Men jeg må vide, hvad der er sket. Har du gjort det?
-Ja. -Okay. Okay.
Kan du fortælle mig, om du gør det herhjemme?
Eller gør du det i skolen?
Når jeg leger, og når jeg ligger i sengen.
Ved du, hvorfor du gør det?
Ved sengetid vil jeg have et garnnøgle.
-Hvor gør du af håret bagefter? -Rach, han vil ikke forhøres.
Jeg... Det er i orden. Der er ingen forkerte svar.
Jeg vil bare forstå hvorfor. Du kan fortælle mig det.
Max.
-Sover han godt? -Ja.
Der går lidt tid, før han falder i søvn. Han vil gennemgå sin liste først.
"Er ovnen slukket? Er døren låst?"
Max prøver nok at sørge for, at han har kontrol over sit liv.
Seksårige må normalt ikke træffe deres egne beslutninger.
Selv om de selv vil bestemme, er de for små til at gøre det.
Så det vil gå over.
Rachel, du nævnte nogle bilulykker.
Ja, det er som at bo i en krigszone. Folk er døde i vores have.
-Tænk, at jeg ikke river håret ud. -Jeg ved nu ikke...
Han så jo ikke noget. Han hørte braget,
men jeg tror, det er lykkedes os at beskytte ham mod alt det.
Måske er der sket noget i skolen eller i dagplejen. Det ved vi ikke.
Jo, jeg ved det.
Lad os træde et skridt tilbage.
-Rachel, hvordan vil du løse det her? -Hun vil sælge huset.
-Lad Rachel svare. -Tak.
Ja, jeg vil gerne sælge huset og flytte.
Jeg kan ikke leve med den konstante trussel. Det kan Max heller ikke.
Okay. Josh.
Han skal ud af dagplejen. Så kan jeg være sammen med ham om eftermiddagen
og komme til bunds i det her.
Hvad med dit job?
Alt er i skyen nu, så jeg kan let arbejde hjemmefra.
Jeg lægger alle møder om formiddagen. Så finder vi ud af det.
-Så må vi købe en bil til. -Ja.
Altså, jeg kan købe en brugt bil. Jeg er ligeglad.
Min bekymring er, at denne strategi måske ikke holder.
-Jo, den gør. Jeg hader mit job. -Men du må ikke miste det.
Det ved jeg.
Det forhindrer ikke endnu en ulykke. Det er en overhængende fare.
Kan I sætte et autoværn op? Det vil beskytte huset mod ulykker.
Bare...
Gå hen til hans bås og sig, at det skal være færdigt i dag.
Alan, lad, som om du kan lide ham. Har du ikke læst Krigskunsten?
Jeg må løbe. Hvordan er din dag gået?
Hvem har du leget med? Legede du med Finn?
-Kan vi tage i discountbutikken? -Nej. Du får det samme svar som i går.
Vi tager hjem og hænger ud sammen.
-Det gør vi da altid. -Ja, men discountbutikken har kun lort.
-Hvad er det? -Ting fra arbejdet.
"Så vil jeg puste.
Og jeg vil blæse.
Og så blæser jeg dit hus omkuld.
Hvor meget... "
Max, jeg tager lige et hurtigt bad.
-Hej. -Vi er herinde.
Det dufter godt.
Maxie. Hvad laver du?
-Hvor længe har han brugt tabletten? -Kun 20 minutter.
Jeg laver din livret.
Hold da op. Prøver du at få mig med i seng?
Sikken god idé.
Lad mig smage.
Lækkert.
Jeg meldte forresten Max til taekwondo om tirsdagen og torsdagen.
Skal vi ikke diskutere den slags først?
Nu får han motion og forbedrer sin selvtillid.
-Hvis han ikke får tæv. -De slås ikke endnu.
De sparker kun sparkepuder. Kate meldte Finn til, så han har en ven der.
Han gør fremskridt, og det vil jeg ikke ødelægge.
Kan du lade muligheden stå åben? Det kan gøre ham mindre urolig.
Godt, at du og Rachel tilmeldte Max. Han er et naturtalent.
Fem, seks, syv, otte...
Max, stop. Jeg får ondt i ørerne af lufttrykket.
-Ti. -Max.
-Du hader mig. -Nej. Jeg hader, når du gør det der.
Du er oppe at køre efter taekwondo. Var det sjovt?
Ellers behøver du ikke tage derhen mere.
-Du bestemmer selv. -Det er sjovt.
-Hold op med at sparke til sædet. -Du hader mig.
Hold op med at sige det. Og hold op med at sparke til sædet.
Ambulancen kører hurtigt.
-Far, jeg er bange. -Vi er der næsten. Tæl til 20.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv...
Bliv i bilen, Max.
-Der er vist nogen i bilen. -Lad eksperterne klare det her.
Min mand er derinde. I må få ham ud!
Du må gå væk.
-Få ham væk. -Gå væk, hr.
-Gå væk! -Jeg bor her.
Så må du gå ind igen.
Jeg bor her.
Gå væk. Gå væk.
Undskyld mig.
Undskyld mig. Er det dit hus?
-Ja. -Må vi stille nogle spørgsmål?
-Ja. -Stil dig der.
Kom her. Perfekt.
Kan du sige dit navn til kameraet?
Josh.
-Hvad hedder du? -Sherry Montgomery. Godt at møde dig.
-Josh, kan du beskrive, hvad du så? -Se selv. Det er den værste hidtil.
Hvad mener du med det?
Her har været flere ulykker, men ingen som den her.
Da de stødte sammen, må det have lydt som en eksplosion.
-Hørte du det ikke? -Nej, jeg kom...
Undskyld mig.
Max!
-Max! -Hvor er Max?
-Han var lige her. -Hvad mener du?
Max!
-Max! -Max.
-Skat. -Åh gud.
Jeg skulle hilse fra Rachel.
-Hvordan har hun det? -Godt.
Nej, det har hun ikke. Derfor er jeg her.
Hun tror, jeg har et problem.
-Hvad tror du? -Jeg ved det ikke. Jeg er her.
Jeg traf den forkerte beslutning.
Jeg er ikke stolt af det. Undskyld, jeg er ikke så god til det her.
-Det gør ikke noget. Det er Drake. -Hej.
Kom her.
Kom så. Læg dig ned.
I terapi findes der ikke "godt" og "dårligt".
Du kan sige, hvad du tænker på her, og jeg lytter til dig.
Kan du lytte til dine patienter uden at se ned på dem?
-Frygter du at blive set ned på? -Det ved jeg ikke.
Ifølge Rachel er jeg defensiv,
men jeg siger, det er, fordi hun er offensiv.
Det er sødt, at din hund hedder Drake.
Min datter døbte ham, da hun var 12. Nu er hun 20 og bor i Montreal.
-Og vi hænger på hinanden. -I ser ud til at hygge jer.
Josh.
-Vil du tale om det, der skete? -Ja da.
Der har været mange bilulykker uden for vores hus.
Sidste gang endte det rigtig skidt.
Jeg var lige kommet hjem med vores søn.
Jeg sagde, at han skulle vente i bilen.
Jeg ville se, hvordan det var gået og hjælpe til.
Men han er eventyrlysten, så han gik hen til bilen, der var kørt galt,
og så ting, han ikke burde se. Det var ikke godt gjort af mig.
Men Rach opfører sig, som om jeg tog ham med til en henrettelse.
Det er ikke min skyld, at nogen døde.
-Så Max nogen dø? -Nej. Han var død, da vi ankom.
Han blev brændt ihjel i sin bil.
-Havde vi været hjemme, kunne jeg... -Du kan sige, hvad du tænker på.
Rachel meldte Max til at gå til taekwondo om tirsdagen.
Havde hun ikke gjort det, så havde vi været hjemme. Jeg kunne have reddet ham.
Uden taekwondo, ingen død fyr.
Og hvis han ikke var død, ville vi ikke engang tale sammen nu.
Vi kunne have undgået det her rod.
Hvis du ikke havde gjort, hvad din søn har brug for?
Max behøver ikke at sparke puder, og den fyr havde ikke behøvet at dø.
Er det ikke muligt, at han ville være død alligevel,
uanset om du var hjemme?
Nej, han ville være i live.
JUDY JOHNSTON EJENDOMSMÆGLER
Hvor sødt.
Han ser ud til at have det godt.
Det ved vi ikke endnu. Der går lidt tid, før posttraumatisk stress viser sig.
-Tror du virkelig, han har PTSD? -Ifølge Kathleen er det ret sandsynligt.
-Hvornår skal I se hende igen? -Onsdag.
Jeg vil gerne med.
Og vise, at vi hjælper hinanden.
Det er en ringe trøst, men jeg har set, at bilerne er begyndt at sagtne farten.
Bladene er ikke længere på træerne, så skiltet ses bedre.
Truslen er mindre nu.
Det hjælper måske.
Kan du sove på Max' værelse i nat, så han ikke bliver forstyrret?
-Han har haft svært ved at sove. -Ja.
Godnat.
Vi stødte på et mindre problem, der kostede os et par dage,
men nu ser det godt ud.
Vi er måske endda et par dage foran tidsplanen. Syv, ni, tretten.
-Du har altså ikke læst min besked. -Hvilken besked?
Bristol ville have, at siden skulle være klar tirsdag i sidste uge.
-De er rasende og vil ikke hyre os igen. -De er jo...
-De overreagerer. Jeg ringer til dem. -Nej.
Du er fyret, Josh.
-Hvorfor? -Du passer ikke dit arbejde.
Du er her sjældent og arbejder ikke med dit hold, selvom jeg bad dig om det.
De er knap nok et hold mere.
Jeg har haft...
...personlige problemer at tage mig af.
Jeg har ikke nået alt, men det har løst sig nu.
Nu kan jeg få styr på holdet igen.
Jeg beklager, Josh. Jeg har allerede indsendt papirerne.
Du skal vide, at det ikke var en let beslutning.
Jeg går ud fra, at Alan overtager mit job.
Dette har intet med Alan at gøre. Jeg har et job at passe. Jeg er salgschef,
så når vi mister en stor kunde, ser det ud, som om jeg har fejlet.
Ikke dig eller Alan, men mig.
-Så det er altså slut. -Ja.
Jeg er et uhyre.
Jeg er et uhyre!
Så er det sengetid.
-Jeg er et uhyre. -Jeg er ikke med i legen.
-Kom med næven. -Hvad så?
Få noget søvn.
-Jeg rydder op. -Godnat, far.
Godnat, skat.
Sådan. Vi kommer ikke for sent i dag.
-Jeg har varmet den op. -Det kan jeg se.
Sæt dig. Jeg har styr på det.
Hvornår kommer du hjem?
Sent. Max skal til psykolog, og så skal vi på Pizza Hut.
-Heldige asen. -Du kan også komme med.
Ja, kom med.
-Når I spiser pizza eller... -Og terapeuten.
-Er du sikker? -Ja. Kan du komme kl. 15?
Jeg kan nok flytte nogle ting.
-Okay. -Vi ses efter skole, min dreng.
Farvel, far.
Kl. 15.
Hej.
Goddag. Jeg hedder Drew. Det er min kone Eva.
Vil I se huset? Jeg hedder Josh. Det er mig, der ejer det.
-Er Judy her ikke? -Nej, desværre.
-Vi er lidt tidligt på den. -Hvor er her flot.
Skal jeg vise jer rundt?
Det behøves ikke. Vi kan vente på Judy.
Jeg viser jer gerne huset.
Vi fortsætter, og så må vi se, om han dukker op.
-Undskyld forsinkelsen. Travl dag. -Jeg ringede til dit arbejde.
-Jeg skulle bruge noget på computeren. -De sagde, du ikke arbejder der mere.
Underligt. Hvad er jeg gået glip af?
Max lader ikke til at have fået alvorlige problemer af sin traumatiske oplevelse.
Så han lider ikke af PTSD eller sådan noget?
Nej, jeg ser ingen tegn på det.
Wow.
Der er gået seks uger. Så burde det kunne ses.
Humørsvingningerne og mareridtene, Rachel nævnte, er typiske for en seksårig.
PTSD ville forandre hans adfærd.
Han ville være bange for at køre i bil og for ild.
Eller han ville måske genskabe hændelsen.
Børn på Max' alder viser den slags i legeterapi,
men jeg har ikke set nogen tegn på, at han lider af det her.
Han er skam ukuelig.
Undskyld, jeg må tage den. Det er ejendomsmægleren.
Hej Judy. Hvad?
Bare en advarsel. PTSD kan vise sig senere.
Der kan gå op til et halvt år efter hændelsen.
-Ja, det har vi talt om. -Men han lader til at have det godt nu.
-Meget godt, med henblik på hændelsen. -Jeg ved ikke, hvorfor han sagde det.
-Hvor skal du hen? -Hen til Ben og Kate.
Skal vi trække dem ind i det?
-Må jeg komme med? -Nej.
Jeg vil ikke prøve at sælge huset, mens du saboterer alt.
Rach, de skal have et barn. Jeg var nødt til at fortælle dem det.
-Men du har ikke fortalt om dit job. -Hvad?
Du blev fyret.
-Jeg ville have sagt det. -Max, pak dine bamser. Skynd dig.
Okay.
Lad os tjekke ind på Super 8-hotellet i et par dage og finde ud af det sammen.
De har en vandrutsjebane. Det lyder godt, ikke?
-Jeg har brug for tid alene. -Vil du tage Max fra mig?
Tag noget mad med til ham. Han skulle jo på Pizza Hut.
-Lad mig hjælpe. -Jeg kan godt selv.
Åh gud!
Hop ind i bilen og tag selen på.
-Jeg tager tasken. -Må jeg tale med dig?
Jeg må bare væk herfra.
-Du bør nok ikke køre, når du er vred. -Jeg har det fint!
-Jeg må væk herfra. -Tag det roligt. Lad os gå ind og snakke.
Du løj for mig! Du vil have, at folk kører galt.
Selvfølgelig ikke. Men det gør de, og ambulancen er ti minutter væk.
De dør på ti minutter.
Jeg vil bare hjælpe folk. Det forstår du godt, ikke?
Nej.
Hun overdriver altid, især når hun bliver gal.
Ikke forstået sådan at hun er vanvittig, selvom det er muligt.
Så hvad siger du til det her?
-Det er slemt. -Men hvad vil du?
Rachel skal komme til fornuft. Vores ægteskab var godt.
Jeg kender ikke din kone,
men ud fra erfaring samt det, hun skriver i sin erklæring,
ved hun præcis, hvad hun vil.
Lad mig gøre det klart. Du må være realistisk.
Tænk over det. Det er alvorlige anklager.
-Vil du gerne se din søn? -Mere end noget andet.
Hun vil kun have, at du ser ham, to timer om ugen, under opsyn.
Det har jeg læst.
Derfor spørger jeg igen. Hvad vil du gøre?
-Bestride det. -Så må du skrive dit eget udsagn.
Skriv, hvorfor din søn har det bedre hos dig, og hvad dine styrker er.
-Okay. -Huset på Wakerley Road 3725...
-Det er vores hus. -Okay. Du må flytte ud.
Flyt til et sikkert område, helst tæt på din søns skole.
Du må vise, at det vigtigste for dig er, at han har det godt.
TIL SALG KONTAKT EJEREN
Højere!
Højere, far!
Højere!
Okay, min ven. Vi ses senere.
Hvornår?
Om...
...syv "søvn".
Men jeg håber, vi snart kan bo sammen igen.
Med mor?
Hør her... Nogle gange bor du hos mor og nogle gange hos mig.
Du får to huse og to soveværelser.
-Må jeg have en hund i dit hus? -Sikken god idé!
Men jeg vil have hunden med mig hele tiden.
Det skal din mor gå med til, og lige nu går hun ikke med til ret meget.
-Kan vi ringe og spørge hende? -Nej.
Det går ikke endnu. Jeg må sælge huset og købe et nyt hus.
Det vil tage lidt tid, men jeg arbejder på det.
Mor sagde, at du ikke vil sælge huset.
Jo, jeg vil meget gerne sælge huset, så jeg kan være sammen med dig.
Du tror da på mig, ikke?
Du er jo min yndlingsfyr.
Hallo.
Ja?
Herligt.
Vi kan mødes om en halv time.
Okay, vi ses om lidt.
Det er smukt.
Der er mange ting, vi kan lide ved huset,
og det er en god pris.
-Ja, hvad er hagen? -Der er ingen.
-Men jeg skal skilles. -Det er jeg ked af at høre.
Det er okay. Sådan kan det jo gå.
Det var gensidigt,
men vi er nødt til at sælge huset og dele alt lige.
Max, din far vil tale med dig.
-Tak, fordi du gik med til det her. -Ja.
Der er du. Hej, min ven.
-Hej, far. -Hvordan går det?
Jeg vil vise dig noget.
Kan du se det?
Huset står tomt. Jeg har solgt det.
Jeg flytter til byen. Jeg vil bo tæt på din skole. Fedt, ikke?
-Jeg troede, du ville vise mig en hund. -Jeg vil ikke skaffe en hund uden dig.
-Jeg ved ikke, hvad du vil have. -En sort-hvid hund.
-Eller en brun en som Drake. -Drake?
-Det er sengetid. -Okay.
Kan vi få en hund i morgen?
Nej, jeg flytter i morgen, men vi kan tale om det senere.
Skift til pyjamas.
Godnat. Vi ses snart.
-Det var en kort snak. -Det må du ikke gøre.
-Hvad? -Lov ham ikke en hund.
Han kender nogen med en hund. Eller en rapper.
Jeg tror, det er hans vens hund.
Vi bør ikke love ham noget, før vi ved, hvordan vi løser det her.
Jeg har solgt huset og vil bo tæt på hans skole. Jeg er en god far.
Og ærlig talt har Max brug for mig.
-Max har brug for tryghed og stabilitet. -Helt sikkert.
-Det kan du ikke tilbyde ham. -Jøsses.
Jeg synes bare ikke, det er en sund situation.
Det er bedre at lade vores advokater klare det.
Jeg lægger Max i seng.
Undskyld.
Ma'am. Ma'am!
Jeg kan ikke komme ud af bilen.
Hvem... Hvem er du?
-Hvad skete der? -Du var ude for en ulykke.
Jeg skal nok få dig ud.
Hold ud.
Stop!
-Tilkald en ambulance! -Naturligvis.
Giv mig saksen.
-Saksen! -Her.
Ambulancen er på vej.
Flytter du hende? Burde du ikke vente på ambulancen?
-Nej, hun viser ingen livstegn. -Er du læge?
Hun trækker ikke vejret.
Kom nu.
Træk vejret.
Åh gud, hvad har jeg gjort?
Hun trækker vejret.
Giv mig jeres jakker!
Pak hende ind.
Sådan. Hold dig vågen. Hold dig vågen.
-Sådan. -Gå væk. Tak for hjælpen.
Tekster af: Theiss Munch www.junefirst.tv