EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
...er permanent lukket. Det har vi vidst i nogen tid.
Der havde været en voldsom storm natten forinden.
Så det var sent på morgenen, inden byen hørte de første nyheder
om ankomsten, efter den var blevet set af lokale fiskere.
Som videnskabsfolk troede vi selvfølgelig, at de første meldinger
var overdrevne eller et lysfænomen.
Men da flere og flere øjenvidner vendte tilbage fra stranden,
besluttede vi at undersøge det selv.
Kom nu, Steven. Spild ikke tiden med at stå og glo.
Jeg er lige i hælene på jer.
Han må veje mindst 60 tons.
Tættere på 80. Bare knoglerne må veje 30 tons.
De kæmpemæssige ansigtstræk
gjorde det umuligt at vurdere kæmpens alder,
men den klassisk formede mund og næse
antyder, at han havde været en ung mand med et diskret og afdæmpet temperament.
Det var et nobelt og charmerende ansigt,
som stod i modsætning til kæmpens store grove fysik.
Hans strålende statur
gav et mere autentisk eksempel på en druknet argonaut
eller en helt fra Odysséen,
end de traditionelle portrætter i menneskestørrelse.
Det, jeg fandt fascinerende, var selvfølgelig til dels hans størrelse,
men først og fremmest det faktum, at han eksisterede.
Man kan drage tvivl om mange ting i vores liv,
men denne kæmpe eksisterede uomtvisteligt.
Hvilket gav os et kig ind i en verden af lignende uomtvistelighed,
i hvilken vi tilskuere på stranden var så ufuldkomne og små udgaver.
Se derovre.
Hvem er det? Kom.
Den er gummiagtig.
-Op med dig. -Den er glat.
Hvordan er det deroppe?
Er det sjovt?
Teddy, din skid. Jeg var ved at falde.
Du så så bange ud.
På afstand så det ud som om han blot sov,
og at han ethvert øjeblik kunne slå hælene sammen
og knuse de små kopier, der myldrede omkring ham.
Men som tiden gik,
begyndte fortryllelsen at fortage sig.
Lad os komme tilbage til byen. Det bliver snart mørkt.
Ja. Du har vel ret.
Der gik tre dage, inden jeg kom til stranden igen.
Da de fornemmede min særlige interesse for kæmpen,
uddelegerede mine kolleger opgaven
med at observere kæmpen til mig.
Der var ikke noget sygeligt ved det, for som jeg så det,
var kæmpen stadig i live.
I hvert fald mere i live end mange af folkene omkring mig.
Nej. Det er et stort svin.
Hvis slagterne starter her, kommer vi hurtigt ind til lårbensknoglen.
-Og så arbejder vi os videre til hoften. -Det kommer til at betyde overarbejde.
Den følgende dag udskød jeg med vilje mit besøg til sent om eftermiddagen,
da jeg håbede, at der ville være færre mennesker.
Langvarig nedsænkning i saltvand og opsvulmning
havde givet ansigtet et mindre ungt udseende.
Hans ansigtstræk havde en fremtoning af velfodret modenhed,
hvilket varslede den kommende forrådnelse.
Dette var begyndelsen på overgivelsen til det krævende tidssystem,
som resten af menneskeheden er fanget i.
Hvor frastødende det end må virke,
så var denne uendelige metamorfose, dette tydelige liv i døden,
det, der gav mig modet til at sætte fod på liget.
Dette nye perspektiv gjorde mig mere opmærksom på kæmpens sidste pinsler.
Hans uvidenhed herom, gjorde ikke smerten mindre.
I sidste ende blev hans ansigt forvandlet
til en maske af udmattethed og hjælpeløshed.
Fanget i den malstrøm,
hvor alle vores begrænsede liv med tiden vil ende.
Og hans lidelser blev kun mere tragiske på grund af den isolation,
han udholdt dem i.
Smidt på kysten som et efterladt skib.
WTF? - BEVIS
Amputationen var kun den første af flere plyndringer.
Der gik to dage,
hvor jeg kæmpede med at overkomme min uvilje
til at bevidne afslutningen på denne fantastiske illusion.
Trods hans størrelse
gjorde disse fornærmelser, at han kom til at virke mere menneskelig.
Mere sårbar.
Men den svaghed har udløst en bølge af undertrykt had,
som ansporer til lemlæstelsen af kæmpen af de små væsner omkring den.
Da jeg ankom til stranden dagen efter,
var det næsten en lettelse, da jeg så, hovedet var blevet taget.
Der gik nogle uger, inden jeg tog til stranden igen.
Og da var enhver menneskelig lighed forsvundet fra kæmpen.
Godaften, makker.
Og med tabet af de få spor af menneskelighed,
som skikkelsen havde haft,
forsvandt tilskuernes interesse omsider.
Måneder senere, efter at kæmpens ankomst var så godt som glemt,
begyndte forskellige dele af kroppen at dukke op omkring i byen.
De fleste dele var knogler.
BALLARD SLAGTER
Disse kæmpe fragmenter synes bedre at udtrykke essensen
af kæmpens storslåethed
end mine erindringer af hans opsvulmede lemmer.
Hvis jeg kigger mig omkring på byens værtshuse,
hoteller og spisesteder, finder jeg sikkert også kæmpens næse eller ører
hængende på vægge og ildsteder.
Billetter! Køb dem her!
EN VERDEN AF VIDUNDERE
Ud. Hvis I vil se, må I betale.
Hvad den enorme penis angår,
så endte den på et freak-museum ved et lille cirkus,
som rejser langs nordvest-kysten.
Det monumentale apparatur,
overvældende i dets proportioner og tidligere potens,
har et telt helt for sig selv.
Desværre står der, at den stammer fra en hval.
Selv de, som kom og så kæmpen efter stormen, husker ham nu,
hvis overhovedet, som et stort havdyr.
Men kæmpen er stadig levende for mig.
Jeg drømmer ofte, at han genopstår.
En kolos, der går gennem byens gader,
mens han indsamler sine egne fragmenter, inden han vender tilbage til havet.
Tekster af: Lars Bo Dalsgaard Hansen