Gyorsan! Gyorsan, siessünk!
- Az asztalra! - Gyerünk!
Gyerünk már!
Óvatosan! Vigyázzatok a fejére!
Vigyázzatok a fejére!
Jól vagy?
- Mi történt? - Vigyázz a fejére! Valaki hozzon vizet!
- Adjatok takarót! - És takarókat, gyorsan!
Át kell melegíteni, minden rendben lesz.
Tessék!
Ne kelj fel!
- Ne kelj fel! - Jakab?
Tessék, Kis Jakab!
- Vigyázz a fejére! - Rendbe jössz, Jakab.
Jakab, maradj velünk!
Gyere ide!
Semmi baj, Jakab!
Több tüzifa kell.
Meg kell szárítanunk a vizes ruhákat!
Rémisztő volt.
- Hogy megyünk oda még egyszer? - Muszáj lesz.
- Itt kéne maradnunk Pereában. - Később megbeszéljük.
Csak még egy kortyot, Nagy Jakab! Óvatosan! Jól van.
- Mit jelent ez? - Vérzik még valahol?
András, nézd meg a lábát! Vérzik?
Nem akar elállni a vérzés.
Csak még egy kortyot.
Mit jelent ez?
- Még egyet. - Hé!
Áldott vagy Te, Urunk, Istenünk, a mindenség királya,
aki megszentelt minket parancsaival, meghagyta, hogy gyújtsunk hanukára lángot.
Most kezdődjék a templomszentelés ünnepe!
HÉT NAPPAL KORÁBBAN
Legyen áldott az Úr neve most és mindörökké!
Napkelettől napnyugatig dicsérjétek az Úr nevét!
Magasan fölötte van az Úr minden népnek, dicsősége fölötte van az egeknek.
Miután Sándor, a makedón Fülöp fia,
akit egyesek Nagy Sándornak neveznek,
de mi úgy hívjuk, hogy „Sándor...
A legrosszabb”.
...legyőzte a perzsák és médek királyát, Dáriust, követte őt a trónon.
- Menj haza, Görögországba! - Sok csatát vívott,
sok erődöt bevett,
és lemészárolta a föld királyait.
Jakab!
Hódított szerte a világon, és kifosztott sok népet.
Erős hadsereget gyűjtött, és uralkodott országok, nemzetek és fejedelmek felett.
Aztán beteg lett,
és érezte, hogy haldoklik.
Összehívta a legmegbecsültebb embereit, és felosztotta közöttük a birodalmát.
Aztán meghalt.
Ne!
Közülük jött egy bűnös hajtás, Antiokhosz Epiphanész.
Antiokhosz gyűlölte Izráelt és gyűlölte Istent.
Sabbatkor támadta meg Jeruzsálemet, mert akkor a zsidók nem harcolnak.
Bement a Templomba, megszentségtelenítette azzal, hogy disznót ölt az oltáron,
a vérét a szentek szentjére fröcskölte,
belsőségeivel beszennyezte a Tóra-tekercseket,
amelyeket aztán elégettek.
„A pusztító utálatosság!”
„Föld, rendülj meg az Úr színe előtt,
Jákob Istenének arca előtt,
aki bővizű tóvá változtatta a sziklát, s a követ buzgó forrássá!”
Ó, Mária!
Ez gyönyörű.
- Köszönöm! - Szívesen.
Hűha, ez olyan...
- Szép, ugye? - Szép.
Tökéletes neked.
Tetszik?
- Máté! - Igen?
Én...
adok neked valamit.
Várj, én is adok neked valamit!
- Mindketten szerencsések vagyunk. - Igen, azt hiszem.
Jól van, tessék!
- Előbb te. - Nem. Te.
Jól van, bontsuk ki egyszerre!
Rendben, ez jó ötlet.
Jól van.
Ó, egy új stilus!
Láttam, hogy kifogytál a pergamenből.
Én láttam, hogy ugyanazt az íróvesszőt használod, mióta...
Tudod, a régi idők óta, amikor te még...
Igen.
Jól van.
Köszönöm!
Én csak...
Örülök, hogy nemcsak én írom le ezt az egészet.
Jobb így, hogy mindketten írjuk.
Egyetértek.
Antiokhosz pogány oltárokat állíttatott Izráel minden városában,
kényszerítette a zsidókat, hogy disznót egyenek, így tagadják meg a zsidó vallást.
Aki ellenkezett, azt kivégezték.
De Isten küldött egy csapat harcost. Vezetőjük Júdás Makkabeus volt, más néven
- A Pöröly. - ...a Pöröly.
A Makkabeusok hét éven át lázadtak a görögök ellen,
egy maroknyi felkelő állt szemben 65 000 katonával.
Végül aztán 192 évvel ezelőtt...
visszaszerezték Jeruzsálemet, ledöntötték Zeusz szobrát a Templomban,
és újraszentelték az oltárt.
De volt egy probléma.
Csak annyi tiszta olajat találtak, amivel a templomi menóra egy napig éghetett.
De csoda történt, és nyolc napon át égett,
így elég idejük maradt arra, hogy új, tiszta olajat készítsenek.
Ezért tart a templomszentelés ünnepe nyolc napig.
Vége.
„Drágának tekinti az Úr szentjei halálát.
Ó, Uram, szolgád vagyok,
szolgálóleányod fia.
Levetted rólam a bilincset.
Hálaáldozatot fogok bemutatni neked, és az Úr nevét hirdetem.”
Nincs senki hozzád fogható Urunk, mi Istenünk
A néma bálvány mit sem ér
Menny és föld
Tőled remél
Erős kezed, mint védőpajzs
Rejti néped életét
Áldd én lelkem szüntelen
Örök szeretetét
„Jobb az Úrnál keresni oltalmat, mint emberben bízni.
Jobb az Úrnál keresni oltalmat, mint fejedelmekben bízni.”
- Menjünk! - Gyere, András!
- Igen! - Gyerünk, András, koncentrálj!
Gyerünk már!
- Tovább! - Tovább!
Tovább!
- János? - Gyerünk!
Ne!
- Gyerünk! - Gyerünk!
Ez az!
Gyerünk!
Egy, kettő, három. Bejelentem, hogy András győzött.
Jóna fiai visszavágtak!
Ilyen egy halász ereje.
- Mit szólsz? - Bocsánat, János, kicsit elkéstél.
Hihetetlen, hogy András győzött. Ezt még én sem láttam előre.
Szeretnék bejelenteni valamit.
Az ünnep utolsó napján elzarándokolunk a Szent Városba,
ahol prédikációt tartok.
Tanítást.
- Ez ilyen rossz hír? - Jó lesz.
Persze, hogy jó.
- Izgalmas. - Csodálatos lesz.
Rabbi, nem volt sem jó, sem csodálatos,
amikor legutóbb prédikáltál a vallási vezetők körében.
Nem hinném, hogy a tanításaid
rövid időn belül elfogadják a vezető papok.
Vigyáznunk kéne!
Péter.
Ezt az ünnepi estét soha nem fogom elfelejteni.
Főleg ezt.
Köszönöm!
Köszönjük, Rabbi!
- Visszavágót! - Visszavágót?
- Igen. - Tiszta meccs volt.
- Kétszer akarsz veszíteni? - Nyugalom, András!
- Visszavágót! - Tiszta győzelem volt!
Te meg én! Próbáljuk meg újra.
Csak még egyszer. Majd meglátjuk, ki győz. Csak még egyszer!
Kézzel készült, valódi borjúbőr.
Mi más is lenne?
Ez hihetetlenül figyelmes volt Pétertől.
Könnyen megszoktad, hogy az új nevén nevezd a bátyád.
Megver, ha nem teszem.
Az biztos, hogy jobb, mint az eddigi vacak kis kötél.
Máté?
Beleírod, hogy a bátyámtól bőrövet kaptam a templomszentelés ünnepére?
Nem.
Ki kell találnunk valamit Tamásnak is!
Neki csak egy valami kell, és azt nem adhatjuk meg.
Bármit adunk, csak eszébe juttatja, hogy nem oszthatja meg vele.
Az nem lehet, hogy semmit nem adunk.
Még ha szánalmasnak tűnik is. Ez egy gesztus.
Valami hasznosat.
Mondjuk egy új sarut.
- Neki van a legszebb saruja. - Nem, Máténak.
Köszönöm!
De az álldogálásra és mutogatásra való,
nem napi több mérföldes gyaloglásra.
Igen, feltörte a lábam.
Ja, Tamás, igen.
Annyi minden fáj neki, hogy észre se veszi.
Van pénzünk új sarura?
Máté?
Van másik erszény?
Júdást kérdezd!
Jó.
Sarut akarunk venni Tamásnak ajándékba.
Növényi cserzésű, ciprusi saruja van.
- Igen, de nem gyaloglásra való. - Akkor cserélje el!
Három pár gyaloglásra valót is kap érte.
- Tettünk félre ajándékokra. - De nem túl drágákra.
Hol a másik erszény?
Miről beszélsz? Csak ez az egy van Johannától.
Nem. Kell lennie egy másiknak.
Csak feleannyi sekel van benne, mint amennyit Johanna küldött.
Igen, mert elment a fogadóra.
Sok ember, sok szoba. Meg étel és ajándék.
Nem. Utánaszámoltam, és nem jön ki.
- Tudom, hogy osztottuk be a… - Most mit mondjak erre?
Inkább kezeled te a pénzt?
Úgy tűnik, szerinted jobban csinálnád.
Nem a munkádat akarom, Júdás.
Ez olyasmi, amit szeretnék magam mögött hagyni.
De a tény az tény.
A számok nem változnak attól, hogy másfelé fordult a figyelmem.
Talán jobb lenne, ha arra figyelnél.
- Emberek élete forog kockán. - Élete?
Népünk több ezer éve vár erre a pillanatra.
- Igen, tudom. - Nem érted? Borotvaélen táncolunk.
Végre itt a Messiás, és mi olyan lassan és kevéssé hatékonyan haladunk,
hogy kifogyhatunk a forrásainkból, mielőtt elterjedhetne az üzenete.
Egész Izráelnek tartozunk azzal,
hogy körültekintőbben bánunk a pénzzel, amit Jézus munkájára kaptunk.
Ez túl fontos.
- Induljunk a városba, Máté! - Jó, Péter.
Megkaptad a pénzt az ajándékra Júdástól?
- Úgy tűnik, cserélgetnünk kell. - Miért?
Ilyen fukar?
Nem tudom.
Fiam! Mondták, hogy itt vagy.
A szolgák a mészároshoz mentek
báránycombért a templomszentelés-ünnepi vacsorához.
Vagy kérsz valami mást? Eema fel akar hizlalni.
Nem. Bármit vesztek, elég ünnepi lesz.
Juszif,
minden rendben van?
Hadd írjam le ezt a gondolatot!
Kinek írsz?
Nem kíváncsiságból.
Ha kenyeret kérnék, adnál helyette követ?
- Mi? - Ha megkérném a szolgáid,
hogy hozzanak nekem halat, szólnál nekik, hogy kígyót hozzanak?
- Ez abszurd! - Válaszolj!
Soha. A fiam vagy.
„Ha tehát ti gonosz létetekre tudtok jó ajándékot adni gyermekeiteknek,
mennyivel inkább ad jót mennyei Atyátok azoknak, akik kérnek tőle?”
„Gonosz létetekre?” Ez valami rejtvény?
- Válaszolj! - Egy rabbitól hallottam.
Azt mondta, ha Istent keresitek,
„Kérjetek és adatik nektek, keressetek és találtok,
vagy zörgessetek, és megnyittatik nektek.”
Isten nem rejti el az ő Hírnökét előlünk, csak legyen szemünk meglátni.
Alszol te eleget?
Mert nagyon vörös a szemed.
Nehéz gondolatok gyötörnek.
Szerezhetünk segítséget. Valamelyik pap biztosan...
Ne hagyj el, abba!
- Mit ne? - Kérlek!
Ahogy az igehirdetésből való részlet és te magad is mondtad,
a fiad vagyok, és csak egy dolgot kérek.
Tarts ki mellettem!
Bármi történik a szanhedrinben,
bízz bennem, hogy szeretem Istent és mindig hű leszek hozzá!
Soha nem kételkedtem benned.
Még amikor nem értettelek, akkor sem kételkedtem benned.
Még amikor vitatkoztam a döntéseddel, hogy északra mész, akkor sem kételkedtem.
Tudom, akkoriban keményen beszéltem veled,
de a szívem mélyén tudtam, hogy amit teszel, az nemes.
És titokban néha azt kívántam,
de csak néha, hogy bár ne mindig
a legkisebb ellennállás felé mentem volna életemben.
- Nem érdemlek ekkora tiszteletet, abba. - De igen, fiam.
- Mellettem állsz? - Persze.
Mindig.
Én...
Valami fontos írnivalód van.
Csináld nyugodtan!
Köszönöm, abba!
Szívesen.
Tamás, nézzük meg a patikusok bódéját!
Fogytán a szappanunk.
- Az nem szokott zavarni senkit. - Azért viszlek téged.
Én nem értek a kifinomult dolgokhoz.
Éden szerint semmi érzékem az illatokhoz és az ízekhez.
Ez igaz?
Nem.
Szerinte fogalmam sincs az illatokról, vagy hogy minek mi a neve.
Ha a főztjét dicsérem, hogy az milyen édes lett,
nem kellett volna édesnek lennie.
Csak úgy értem, hogy finom.
Erre mit mondanál?
Nem is tudom. Valamilyen virág?
Fűnemű.
Közel jártál.
Cédrus és bazsalikom. Citrom.
Nem jártam közel, csak kedves vagy.
Azt hittem, szappant keresünk.
Tamás!
Hogy érzed magad?
Ünnep van.
De nem válaszoltál.
A templomszentelést ünnepeljük.
Hálát kellene éreznem, azt hiszem.
Mit számít, mit kellene érezned?
A Makkabeusok legyőzték a görögöket, hogy szabadon, teljes életet éljünk.
Rémesen vagyok.
Köszönöm!
- Köszönöd? - Igen.
Az igazságot. Az mindig a legjobb kezdet.
Engem az érdekel, mikor múlik el.
Vannak pillanatok, amikor nem érzed magad rémesen?
Amikor valami fontos munkát végzünk, az elvonja a figyelmem.
Csak az adott feladatra gondolok. Akkor jól vagyok.
De amúgy,
a teljes csendben minden...
sajog.
Tudod?
Sosem láthattam azt, akit elveszítettem.
Réma beszélt nekem Éden vetéléséről.
A nők el szoktak mondani egymásnak ilyesféle dolgokat.
Azt is mondta, hogy fogadtam?
Nem kellett.
Ott voltam a csónakban, emlékszel?
- Nem finomkodtál. - Hát igen.
Nem tudom, mit jelent ez a szó.
Emlékszel, mit mondott nekem Jézus a tengeren?
A próbatételek hitünk őszinteségét bizonyítják és megerősítenek minket.
Valaki élete árán?
Erre gondoltam, amikor a legjobban fájt, és ettől csak rosszabb lett minden.
- Nem a kérdéssel van baj. - Azzal nincs baj, ha kérdezel,
akkor válik rosszá, amikor nem fogadod el a választ.
Csak azt nem értem, miért nem segített Rémán.
Láttuk őt csodákat tenni.
Vízen járni, ételt szaporítani,
olyan erőket, amilyeneket a világ történetében még senki.
Miért nem óvta meg Rémát attól, hogy megöljék,
akár az időt is megállíthatta volna, vagy miért nem hozta vissza őt?
Amikor ilyesmik járnak a fejemben,
visszatérek ahhoz, amit Isten mondott Ézsaiás prófétán keresztül.
„A ti gondolataitok nem az én gondolataim, és a ti utaitok nem az én utaim.”
Ő teremthet olyan világot, ahol nincs szabad akaratunk,
és ahol soha nincs semmi baj,
de az legfeljebb a jövő, most nem ez van.
Ne dobálózz a próféták szavaival, Péter!
Én is ismerem őket.
Rajtad segítettek?
Tessék! Ez a nőknek való.
- Szegfűszeg? - Nem, levendulaolaj.
Ez a férfiaknak.
Jó, ezt kérem. Nedves moha.
Vetiver, bazsalikom.
Reménytelen eset vagyok.
Abszolút.
Jairus?
Gyere!
- Juszif rabbitól, Jeruzsálemből. - Köszönöm!
„Ne nekünk, Uram, ne nekünk, hanem a te nevednek szerezz dicsőséget,
állhatatos szeretetedért és hűségedért.
Miért mondanák a pogányok azt, hogy hol van az ő Istenük?
A mi Istenünk a mennyben van, megalkotott mindent, amit akart.”
Olyan jó látni, hogy Tamás nevet.
- Azt mondtad, fáj a lábad. - Mindig feltöri a saru.
- Ez nem fogja. Nézd csak! - Kedves tőletek. Köszönöm!
Jól tartja a sarkad. Így gyorsabban járhatsz.
- Gyorsabban haladhatunk. - A szíjak...
Köszönöm, ez jófajta, friss bőr!
Jól tartja majd a lábad és kényelmes lesz.
- L'chaim? - L'chaim. L'chaim.
Köszönöm!
De egyszer volt egy nagyon...
- Bocsánat! - Igen?
- Bocsánat, hogy zavarok! - Semmi baj.
Valaki ezt az üzenetet hozta neked a Jordán túlpartjáról.
- Nagyon köszönöm. - Szívesen.
- Kinek az ötlete volt? - Jakab találta ki.
- Én. - Köszönöm, Jakab!
- Szívesen. - De mind benne voltunk.
- Nincs mit. - Máté szedte össze a pénzt.
- Köszönöm, Máté, sokat jelent! - Péter vonta el a figyelmed.
Mi történt?
Rabbi, jól vagy?
Üzenet Betániából.
Lázár beteg.
Beteg? Mennyire?
- Nagyon. - Mi? Nem látszott rajta.
Sosem mutatta, ha baja volt.
Mi a baj?
Lázár nagyon beteg.
El kell mennünk hozzá?
Nem, most nem.
Ez a betegség nem halálos.
Barátaim,
azt hiszem, most lepihenek,
de kérlek, ti folytassátok!
Ünnepeljetek!
Shalom. Shalom.
Mi lenne...?
András, jöjjön egy másik dal!
Kis Jakab, a te hangodból soha nem elég.
Énekelhetnék most ezt a nők?
- Igen. - Nem.
De, Mirjám dalát.
- Ez kell! - Csináljuk!
- Kérlek, tiszteljetek meg! - Kérlek!
- Valakinek meg kell tanítania. - Jó.
Így szól. Mária, segítesz?
Éneklem
Az Úrnak
Dicséretét
Jó!
Üdvösség
ÖTÖDIK NAP
Jól van.
Van egy ötletem.
Mi lenne, ha adománypontokat állítanánk a falvakban, ahol járunk?
Ki kezelné ott a pénzt, és hogy jutna el hozzánk?
Bármerre jártunk,
Jézus különleges kapcsolatot épített ki valakivel, néha százakkal.
- Ők gyűjtenék össze a pénzt. - Még mindig nem értem.
Kineveznénk egy embert minden faluban, ő szólna a többieknek,
akik hisznek a Rabbi üzenetében.
Elmondhatnánk, hogy ha segíteni akarják a Messiás munkáját,
adományokkal támogathatják, amikor legközelebb a városban jár.
Hogy győződnél meg a megbízhatóságukról?
Ajánlólevelet kérnék.
Jó, de ha Jézus támogatást akarna,
nem gondolod, hogy már rég megszervezte volna?
Ha szerveztünk volna valami hasonlót,
nem mi őrölnénk magunknak a búzát.
A piacon vehetnénk a lisztet.
Én örülök, hogy megtanulom, hogyan készül a liszt.
A sok üldögélés után jólesik a fizikai munka, igaz Máté?
Senki? Én…
- Tényleg? - Volt már, hogy a piacon vettünk.
Ezek most nem olyan idők.
A kohelet szavai szerint
„Mindennek megvan az órája, és minden szándéknak a maga ideje az ég alatt.”
Ez most az az idő, amikor mi készítjük a lisztet.
- Látom, már várod. - Kérem, köszönöm!
- Ez Péteré. - Köszönöm! Tessék!
Mindenkinek van?
- Jó mulatság volt. - Igen.
Igen, sok lépésből áll.
Most már ehetek? Jól van.
Igen, azt hiszem.
- Köszönöm! - Szívesen!
- Gondolkoztam az előbbi ötleteden. - Tetszik?
- Nekem is volt egy ötletem pár hete. - A munkánk támogatásáról?
Azt mondogattam magamnak, hogy igen.
Amikor azt kértétek Jézustól, hogy...
Mellette üljünk jobb- és balfelől, igen.
Azt kértük, amit akartunk tőle, a saját értelmünk,
saját ambíciónk szerint.
Ő nem örült.
Nemcsak hogy nem örült, összetört a szíve, mert olyan keveset értettünk.
Szerinted azért csinálom, mert én sem értem meg őt?
Ez a te ötleted.
Nem akarja, hogy kreatívak legyünk?
Hogy használjuk a képességeket, amiket Adonájtól kaptunk?
Mielőtt bejelentette, hogy ki ő, én már vele voltam,
mégis vannak dolgok, amiket nem értek.
Én nem találgatok.
A megértést keresem.
Csökkenteni akarom a bizonytalanságot az anyagiak miatt,
hogy újra dolgozhassunk azon, amiért eljött, az országa építésén.
Júdás, nem kételkedem a szándékaidban.
Szerinted mit tegyek?
Őt kérdezd!
Csillag! Göndör! Páfrány!
A nevükön hívja őket.
Juhokról, pásztorokról gondolkozom.
Te miről?
Látni vágyom, ahogy eljön az országod.
Hát, ez...
Belevágtál a közepébe.
Én is akarom, hogy lásd.
Lássa meg mindenki!
El akarok hárítani minden akadályt az útból, ami...
Akadályt?
Korlátokat, gátakat.
Bármi is a víziód, tudom, hogy a legvadabb álmaimon is túltesz,
azt akarom, hogy ne tartóztathasson fel, az anyagiak hiánya.
Azt mondtad, legyünk szelídek, mint a galambok, és okosak, mint a kígyók.
Ez nem bölcsesség?
Johanna adománya elfogyott?
Á, nem, de...
afelé haladunk az ünnepléssel és az ajándékozással.
Gondoltam, felállíthatnánk adománypontokat, amerre járunk.
Igazad van.
A vízióm a világról túltesz minden álmodon.
Azt akarom, hogy nagyon figyelj holnap a prédikációmra
és az eseményekre.
És a belső érzéseidre.
Jairus!
Az első adag egy nappal előbb kész lett.
- Nagyon jól állunk. - Zebedeus! Kérlek, gyere be gyorsan!
De a sajtolás...
Hagyd az olajat egy pillanatra, majd vigyáz rá valaki.
Ez sürgős.
A fiaim jól vannak? Mi történt?
Juszif rabbi, aki Jeruzsálembe ment a szanhedrinbe, emlékszel rá?
- Persze. - Felfedezett egy tervet.
Néhány farizeus, akik a Beérseba visszaszerzése nevű bizottságot vezetik,
- összeesküvést sző. - Micsoda?
Ki akarják végeztetni Jézust, hogy felfigyeljenek az ügyükre.
Mi köze Jézusnak a határmenti területekhez?
Semmi.
Ismerem ezeket az embereket a jeruzsálemi időmből,
és biztos vagyok abban, hogy semmit nem tudnak Jézus tanításairól.
Ez politikai trükk, hogy előmozdítsák a saját kis ügyecskéjüket.
Milyen alapon vádolják?
Hallottam a jeruzsálemi rendeletről, de az nem halálos ítélet volt.
Közel sem.
A Tóra egyes szakaszai
halálbüntetést írnak elő hamis prófétálás és a sabbat megszegése esetén.
Csak ürügy kell nekik.
- Egy rossz lépés. - Annyian megszegik a sabbatot.
De ő nem akárki, Zebedeus.
Nagyon nehéz a helyzet Jézus ellentmondásos személyiséggé vált.
- Ő a Messiás. - De nem az, akit ők vártak.
De ez nem is Jézusról szól.
Ezeket az embereket elvakították a saját kis ügyeik. Mást nem látnak.
Az önző érdek nem vetekedhet Jézus személyével.
Nem állhat az útjába.
- Nem tudom, Zebedeus. - Mi az, hogy nem tudod?
Üzennünk kell a fiaidnak a fenyegető veszélyről.
Őket is érinti a dolog.
- Tud a zsinagóga futárt küldeni? - Nem, az túl kockázatos.
A szanhedrinnek mindenhol van szeme és füle,
főleg itt, Jézus kafarnaumi tettei miatt.
Kiben bízhatunk?
Mi az?
Csak néhány napról van szó, legfeljebb egy hétről.
Mi áll ebben?
Jairus ajánlólevelet írt néhány régi kollégájának,
akikkel a jeruzsálemi Templom gondnokságán dolgozott.
- A Templom? - Melyik másikról beszélnék?
Dicséri az olaj minőségét és javasolja a használatát a szertartásokhoz.
Zeb, ez felfoghatatlan megtiszteltetés! A te olajad a Templomban?
Ha már arra járok, megkeresem a fiainkat, és átadok egy üzenetet Jézusnak.
Üzenetet?
Ne aggódj, szerelmem!
Bízz Adonájban!
Vigyázz az úton!
- Hadd küldjek ételt a fiúknak! - Arra nincs idő, shalom, Salome!
Akkor legalább mondd meg nekik, hogy szeretem őket!
Megmondom.
„Uram, küldj szabadulást!
Adonáj, adj áldást és kegyelmet!
Áldott az, aki az Úr nevében jön!
Adonáj házából megáldunk titeket.
Az Úr az Isten, az ő világossága világít nekünk.”
Ámen.
Mi a baj?
Amikor Jézus legutóbb nyilvánosan prédikált, tragédia lett a vége.
Menjünk!
Jó, rendben.
- Tessék, uram! - Köszönöm!
JERUZSÁLEM
Jól figyeljetek!
Aki nem az ajtón megy be a juhokakolba, hanem másfelől hatol be,
az tolvaj és rabló.
De az, aki az ajtón megy be, az a juhok pásztora.
A juhok hallgatnak a hangjára, juhait nevükön szólítja és kivezeti.
Amikor a maga juhait mind kivezeti, előttük jár,
és a juhok követik, mert ismerik a hangját.
- Láttad már itt? - Nem.
Idegent pedig nem követnek, hanem elfutnak tőle,
mert az idegenek hangját nem ismerik.
Nem biztos, hogy tudom követni.
Igen, ezek az átvitt értelmű képek! Mondanád egyszerűbben?
Meg akarjuk érteni.
Ez fontos.
Én vagyok a juhok ajtaja.
Aki énelőttem jött, mind tolvaj és rabló, de a juhok nem is hallgattak rájuk.
- Hívd Ócemet! - Ajtó vagyok.
Jól van.
Ha valaki rajtam át megy be,
az megtartatik, bejár, kijár és legelőre talál.
A tolvaj csak azért jön, hogy lopjon, öljön és pusztítson.
...nem tudunk vitatkozni.
Csak öt szent könyv van. Ennyi. Nincs más.
- A zsoltárok. Dávid. Én… - Dávid nem a Tóra.
Nem szent írás, tudod?
Nincs olyan a világon, hogy mi ebben...
- Megegyezhetünk? - Tessék?
Jól van.
Azért jöttem, hogy életük legyen, sőt bőségben éljenek.
Én vagyok a jó pásztor.
A jó pásztor életét adja a juhaiért.
Aki csak béres és nem pásztor,
- akinek a juhok nem tulajdonai, - Gyere!
- ...ha jön a farkas... - Menjünk!
...elhagyja a juhokat, elfut, és a farkas elragadja és szétkergeti őket.
A béres azért fut el, mert csak béres, és nem törődik a juhokkal.
Én vagyok a jó pásztor,
én ismerem az enyéimet, és az enyéim ismernek engem.
Ahogyan az Atya ismer, én úgy ismerem az Atyát, és életem adom a juhokért.
Olyan, mint az az ember, akit keresünk.
- Megtudtátok, ki ő? - Nem, téged vártunk.
Más juhaim is vannak, nem ebből az akolból valók.
Azokat is vezetnem kell, és hallgatni fognak a hangomra.
„Más juhok? Nem ebből az akolból?” Talán a pogányokra gondolsz?
Egy nyáj lesz és egy pásztor.
Azért szeret engem az Atya,
mert odaadom az életem, hogy azután újra visszavegyem.
Ez valótlanság! Nincs feltámadás.
Olyan halandó nincs, akinek hatalma van saját magát felkelteni a halálból.
- Tennünk kell valamit! - Csak figyelj oda, Júdás!
- Valaki hívja azonnal Sammajt. - Elutazott az ünnepre.
Hogy tudnánk figyelni, amikor ezek az emberek sértegetik őt?
Jézus soha nem mondta meg pontosan, mire figyeljünk.
Senki nem veheti el tőlem az életem, én magamtól adom oda.
Hatalmam van arra, hogy odaadjam, és arra, hogy visszavegyem.
Ezt a küldetést kaptam az én Atyámtól.
- Milyen „küldetést”? - Azt állítod, te vagy Isten Fia?
- Válaszolj! - Ki a te Atyád?
Csöndben maradnátok? Próbálunk figyelni a rabbinkra.
Ezek nem egy hiteles rabbi tanításai, hanem egy megszállott emberé.
- Jegyezd meg! Megbánod, hogy ezt mondtad. - Vigyázz a szádra!
A nagy szanhedrin egyik tagjával beszélsz.
Júdás! Gyere vissza! Lemaradsz a részletekről.
- Én... - Tessék.
Nem láttam az arcát, amikor a Tízvárosba mentem nyomozni,
de a názáreti Jézus az az ember, aki együtt evett ott a nemzsidókkal.
Az eretnek, akit Sammaj leírt, jól beszél és figyelemreméltó tanító.
- Ez egy bolond őrjöngése. - Tán megszállták a démonok.
Ha megszállták a démonok, akkor el kell távolítani a Templomból!
- Tisztátalan. - Hogy érti azt, hogy „az Atyám”?
Nem beszélhet úgy Istenről, ahogy Ézsaiás próféta.
„Adonáj, Atyánk vagy te mégis. Mi vagyunk az agyag, te a fazekas.”
A „mi” az Izráel. Mind Isten gyermekei vagyunk.
- Akkor milyen Atyáról beszél? - Sammaj szerint Messiásnak mondja magát.
Legutóbb elkéstem.
Most nem fogok.
Te!
Te vagy a názáreti Jézus, igaz?
Meddig tartasz bizonytalanságban minket?
- Ha te vagy Krisztus, mondd meg nyíltan! - Megmondtam, de nem hisztek.
- Mikor? Mikor mondtad meg? - Istenkáromló!
Atyám nevében végzett cselekedeteim tanúskodnak mellettem.
Hogy érted azt, hogy „Atyám”?
...de ti nem hisztek, mert nem az én juhaim vagytok.
Hogy vetemedhetsz ilyesmire Salamon oszlopai között?
- Nem szégyelled magad? - A juhaim hallgatnak a hangomra,
és én ismerem őket, ők pedig követnek.
Azt mondta, ő a Krisztus, de mi nem hisszük el.
Az istenkáromlás elég a halálbüntetéshez, és most a templom területén vagyunk.
Köveket! Hozzatok köveket!
Mi? Köveket?
Örök életet adok, nem vesznek el soha, senki nem ragadhatja ki őket a kezemből.
Senki nem adhat örök életet.
Ezt a szent helyet megtisztítjuk az eretnek gyalázkodásaidtól.
Rabbi, talán jó lenne…
Az én Atyám, aki nekem adta őket, mindennél nagyobb,
és senki sem ragadhatja ki őket az Atya kezéből.
Én és az Atya egy vagyunk.
Ne! Hagyjátok abba!
Hagyjátok abba!
Ne! Jakab feje!
Sok jót cselekedtem Atyám nevében.
- Melyik miatt köveztek meg engem? - Jót cselekedtél?
Nem jó cselekedetért kövezünk meg téged,
hanem istenkáromlásért.
Mert te ember létedre Istenné teszed magad.
Káromlónak nevezel, mert azt mondtam, az Isten Fia vagyok?
Aki ilyet állít, annak halálbüntetés jár Mózes törvénye szerint.
Keveset tudsz te Mózes törvényéről.
Őrség! Hívjátok az őrséget!
Fogjátok el!
Állj! Vissza!
Állj!
- Hé! - Állj!
Ha nem az én Atyám cselekedeteit teszem, ne higgyetek nekem,
de ha azokat teszem, fel kell ismerjétek, az Atya énbennem van, és én az Atyában.
- Elég, vissza! - Vissza!
- Fuss! - Vissza!
Miért futunk?
- Velünk van Jézus, miért nem harcolunk? - Később, Júdás.
Le, mindenki, le az útról!
- Nem maradhatunk az úton. - Menj!
- Gyertek gyorsan! - Erre!
Gyertek, siessünk!
Gyerünk, gyerünk!
Erre!
Gyerünk, gyerünk!
Menjetek!
- Óvatosan! - Gyerünk!
- Menjünk! - Gyertek!
Gyorsan, siessünk!
- Az asztalra! - Oda!
Gyerünk!
Vigyázzatok a fejére! Óvatosan!
Vigyázz a fejére! Valaki hozzon vizet!
- Hozzatok takarókat és vizet! - Takarót is!
Takarjuk be, melegen kell tartani, Minden rendben lesz.
- Tessék! - Csak dőlj le!
Ne kelj fel!
Kis Jakab, tessék!
- Vigyázz a fejére! - Jó.
Jakab.
Gyere ide!
- Jakab, meg fogsz gyógyulni. - Kell még fa!
Meg kell szárítanunk a vizes ruhákat!
Rémisztő volt.
- Hogy megyünk oda még egyszer? - Muszáj lesz.
- Itt kéne maradnunk Pereában. - Majd megbeszéljük.
Csak még egy kortyot, Nagy Jakab! Óvatosan, ez az.
- Mit jelent ez? - Vérzik még valahol?
- András, nézd meg a lábát, vérzik? - Még vérzik.
- Nem akar elállni a vérzés. - Rendbe jössz, Jakab.
- Még egyet! - Hé!
Mi történik?
Ez Zebedeus.
- Abba, mi az, mi történt? - Te mondd meg, vizes vagy és vérzel.
- Jakab! - Abba.
- Semmi baj, nyugodj meg!. - Abba, jól vagyok.
Jól van.
Jól van, csak eltalálták a fejét, de már kezd elállni a vérzés.
Úgy látom, jobban van. Ránk támadtak, de már jobban van.
Megtámadtak minket.
- Reagál, jobban van. - Jól van.
- Jól vagyok. - De a feje még vérzik.
- Csak beszélj! - Eltalálták a fejét.
Kezd elállni a vérzés.
Lázár meghalt.
Kezd elállni. Már egy kicsit elállt fenn...
Emberek!
Mária, mi van?
Lázár meghalt.
Áldottan az igaz Istentől.
Hogy történt?
Péter, azt mondtad, hogy a rabbi...
Az Úr vigasztaljon téged mindazok közt, akik gyászolnak Sionért és Jeruzsálemért.
De azt mondtad, hogy a betegsége nem halálos.
Visszamegyünk a Jordánon át Júdeába.
Rabbi, néhány órával ezelőtt meg akartak ott kövezni.
- Megkövezni? - Ez így történt.
- Miért mennél vissza? - Veszélyes, Rabbi.
Biztosan Lázár családja is úgy gondolná, hogy jobb, ha később megyünk.
Barátunk elaludt,
de elmegyek, hogy felébresszem.
Várj! Csak alszik?
Rabbi, miről beszélsz?
- Mi van az üzenetben? - Ha elaludt, akkor rendbe jön.
- Nem kell kockáztatnod. - Elaludt, mint az a kislány?
- Jakab! - Az üzenet szerint meghalt.
Rabbi, mondd, mire készülsz!
Lázár meghalt,
és miattatok örülök, hogy nem voltam ott,
hogy majd higgyetek.
Hamarosan szilárdabb alapot kaptok a hitetekhez.
Rabbi, most mondtad, hogy elaludt.
- Jól érzed magad? - Mi köze a halálának a hitünkhöz?
Gyertek velem,
és meglátjátok!
Mindenki húzzon száraz ruhát.
Mindjárt felkel a Nap.
Nem értem.
Ha visszamegyünk Júdeába, akár Lázár házába is mehetünk,
hogy vele haljunk.
Hogy engedhetted megtörténni?
János és Zé nem tudott megvédeni minden kőtől.
Hol fáj?
Mindenhol.
Belül és kívül.
Nekem is fáj belül.
Miért?
Mert te odafigyelsz.
- Tegyük fel oda! - Jó.
Tudsz járni, Jakab?
- Eljöttem idáig, nem? - Úgy értem, egyedül.
Idáig hoztunk.
Miért kiabáltál rám az előbb?
- Majdnem elmondtad, hogy… - Fiúk, fiúk,
el kell mondanom nektek valamit.
Eema jól van?
Még nem mondtad el, miért jöttél el ilyen messzire.
Nem kockáztathattuk meg, hogy futárral üzenjünk.
- Mi? - Kik?
Ez Jeruzsálemben történt veled?
- Ki csinálta? - Vallási vezetők.
Meg akarták kövezni és elfogni.
- Milyen váddal? - A szokásos.
Istenkáromlás. Hamis prófécia.
Előre eltervezettnek tűnt?
Nem, csak úgy odajöttek hozzánk, és kihallgatták, ahogy Jézus tanított.
Jarius kapott egy levelet egy ismerősétől a szanhedrinből.
Ami veletek történt,
annál csak még rosszabb jön.
A KIVÁLASZTOTTAK