Galileai zsidók.
Tizenkettő, és két nő.
Nekem azt mondták, négy nő van a társaságotokban.
Ti vagytok a názáreti követői?
- Ki kérdezi? - Csomagot hoztam.
Andrásnak és Simonnak, Jóna fiainak.
- Még nem válaszoltál. - Mi van benne?
Én a futár vagyok, nem a küldő. Csak a szállítással bíztak meg.
Melyikőtök András? Lépjen előre!
Én!
Mondd meg, ki küldött, aztán folytathatjuk!
Óvatosan!
Isten veletek, fiúk!
Már nem vagyok Simon.
Akárki küldte is, nem tudta, hogy új nevem van.
És hogy Réma meghalt.
Miért a te neveddel kezdte?
Én vagyok az idősebb.
Talán jobban ismeri Andrást, mint téged.
Jöhetett a Keresztelőtől?
Halottak nem küldenek csomagot.
Igaz.
Lássuk, mi van benne!
Ha csak a ládát adjuk el, egyheti élelmet vehetünk.
Jánosnak nem telt semmi ilyesmire.
Mielőtt Samáriába mentünk, valaki küldött egy zacskó aranyat.
Egy rosszmájú egy zsák döglött varjút küldött Tel-Dorba.
Sokan küldenek levelet, amiben gyógyítást vagy jelet kérnek.
- Valaki talán segítséget kér. - Vagy csodát akar venni Jézustól.
A nabateus Fatija is adott nekünk ajándékot a Tízvárosban hálából.
Miért András neve volt az első?
Talán veszett állat van benne, hogy megöljenek minket.
Jól van.
- Biztonságosnak tűnik. - Nyisd ki!
Zé.
Johanna küldte.
„Hogy a názáreti Jézus tanításai, tettei megszakítás nélkül folytatódhassanak.”
Fel kell osztanunk a holmit, hogy gyorsabban pénzzé tehessük.
- Egy embernek sokáig tartana. - Akkor oszd fel!
Én? Most? Jó.
Ezüst konyhakések.
Zé?
Ezekre tudok vevőt.
Távol-keleti selyem.
Nem hinném, hogy ez jó ötlet.
De te ismered az értékét, Máté. Jó árat tudsz kérni érte.
Megegyeztünk, hogy Júdás kezeli a pénzt.
Úgy lesz. Majd átadod, amit kapsz érte.
Bízunk benned, Máté, teljes mértékben.
Lapis lazuli.
- Ametiszt, karneol, jáspis. - Értékesek?
A rubintnál is értékesebbek.
Sokat kapunk értük, az egész biztos.
Nagy Jakab, menj el Támárékkal a piacra,
hogy senki se háborgathassa őket!
A többi már pénz.
És van maga a láda.
A ládát te add el, Nátánaél!
Veled megyek.
És az érmék?
Júdás, a pénzt tedd az erszénybe!
- Mire vártok? Menjünk! - Menjünk!
Hozzuk ki a legtöbbet az ajándékokból!
Megyünk a piacra.
Gedérá, a szadduceusok meggyőződése szerint vallod, hogy nincs feltámadás.
Adonáj szent törvénye nem beszél halál utáni életről.
Benne van Dávid zsoltáraiban.
Dávid nem a Tóra.
A hajnali szarvasének szerint...
- „Én Istenem, miért hagytál el engem?” - Igen.
De később, a vége felé:
„Leborulnak a föld gazdagai mind.
Őelőtte hajtanak térdet, akik a porba hullanak.”
- Fárasztó az érvelésetek. - Na és itt, Dániel prófétánál:
„Azok közül, akik a föld porában alszanak, sokan felébrednek majd,
némelyek örök életre, némelyek gyalázatra és örök utálatra.”
Nem értem, hogyan cáfolhatja ezt bárki.
Ez metaforikus.
A pogány népek porával keveredő Izráel nemzeti feltámadásáról szól.
Az „ébredés” a Messiás eljövetelére utal,
amikor a törvénytisztelő zsidók felébrednek lelki szunnyadásukból,
míg gyalázat vár majd azokra, akik elutasítják a Messiást.
Gedérá rabbi, hogy magyarázod az „örök élet” kifejezést?
Isten törvénye örök.
A Tóra tanulmányozásának szentelt élet az örökérvényű dolgokra összpontosít.
Ez a hájéj ólám.
Hogy segítené a feltámadás tagadása
a Tórához való hűségesebb ragaszkodást?
Nálunk minden a gyakorlatról szól.
Felhívom a figyelmed a Tóra ötödik könyvének szavaira.
„Tartsd meg tehát azokat a parancsolatokat, rendelkezéseket
és törvényeket, amelyeket én parancsolok neked ma.”
Isten akarata, hogy hajtsuk végre a rendelkezéseit itt és most,
nem valami képzelt jövendőbeli világban, hanem ebben.
Az, hogy a farizeusok szó szerint értik Dániel próféta szavait,
veszélyes és félrevezető.
Ha csak azon munkálkodtok, hogy jutalmat kapjatok a túlvilágon,
semmit nem fogtok látni a valóságból, amiben most éltek.
Szerinted a szadduceusoknak gazdagságuk és státuszuk miatt
kényelmes az álláspontjuk?
Kellemes nektek ebben a mostani életben.
Miért törődnétek a következővel?
Az egyszerű zsidók élete megterhelt.
Csak a feltámadás utáni jobb élet reményébe tudnak kapaszkodni.
És te, Zebadjá rabbi, nem veszel részt a napi szanhedrin-lakomákon?
Gedérá, a Tóra-értelmezéséről beszélj, ne a státuszáról.
Álszentek!
Azzal vádoltatok, hogy gazdagságom befolyásolja a Tóra-értelmezésem.
Volt rá okunk.
Látom, szeretnéd figyelmen kívül hagyni a lényeget.
Janni, kérlek, vedd át!
Gedérá rabbi...
- Juszif! - Testvérem!
Hogy kerülsz ide?
Erre! Gyere ide!
Láttam a neved a szanhedrin listáján, de azt hittem, tévedés.
Én is azt hittem, őszintén.
Végül megtetted. Felhasználtad abbád vagyonát és kapcsolatait.
Sosem hittem volna.
Itt van.
Már rég felhasználhattad volna az örökséged.
Mire? Csak az iskolát ismertem.
Előbb szolgálnom kellett a népünket.
Félretéve az irigységem, el tudom képzelni, hogy abbád dühös volt.
Igen, de mostani közreműködése azt mutatja, hogy túl van rajta.
Ez a benti vita...
Egyetértesz a szadduceusokkal?
Csak abban adtam igazat nekik, hogy a vagyonukkal
nem kellett volna érvelnetek.
Az értelmezéseteknek önmagáért kell beszélnie.
Érzékeny vagy a pénzre, Juszif?
Használtuk a magunk eszközeit, hogy megtartsuk a helyünket.
Te a bürokratikus ügyeskedést, én pedig abbát.
- Vajon melyik a rosszabb? - Fő, hogy mindketten itt vagyunk.
Már csak az a kérdés, mire használjuk az új pozícióinkat.
Ahogy mondod.
Eleinte még tudtam, mit akarok itt csinálni, de mostanra...
elbizonytalanodtam.
Mi változott?
Hadd vezesselek körbe!
Estére elérjük a szent várost.
Vagy még előbb, ha tartjuk a tempót.
Ugyanott fogunk letáborozni, ahol a sátoros ünnep idején?
Most nincs ünnep, és a tábor feltűnő lenne.
- Sokan keresik most őt. - Hát akkor?
Egy fogadó?
Ugyanaz a probléma.
Mindenhol kíváncsi szemek figyelnek, és felírják a vendégek nevét.
Johanna ajándékának hála, mehetünk fogadóba.
Vagy szétszóródva több fogadóba, hogy elkerüljük a gyanút.
Álcázhatjuk őt úgy, hogy hamis nevet mondunk?
Hamis nevet? És a nyolcadik parancsolat?!
Kilencedik.
Igaza van, a hazugság a kilencedik.
Nem számít, a hazugság az hazugság.
Zé, neked van egy bátyád Jeruzsálemben.
- Igen, Isai. - Legutóbb hajléktalan volt.
Ez változhatott. Mindenképp.
De nem hiszem, hogy mindnyájunkat el tudna szállásolni.
Van valakinek egy gazdag nagybátyja a felsővárosban?
Júdás szerint van pénzünk szállásra,
csak titokban kell tartanunk a rabbi kilétét.
Rejtegetnünk egész Jeruzsálem elől.
Próbáltatok szólni Nikodémusznak?
Nem tudjuk milyen szándék van a szívében.
Én beszéltem vele és nyitott volt.
Jó reggelt!
- Shalom. - Jó reggelt!
Shalom.
- Hol szeretnél éjszakázni, Mester? - A barátomnál, Lázárnál.
- Azt hittem, ő Betániában van. - Pontosan.
Ma este még nem Jeruzsálembe megyünk, hanem Lázárhoz és a húgaihoz.
Nagyon szeretném látni eemát.
Úgyhogy gyorsan induljunk útnak.
Segíthetek?
Állj!
Zsidó polgárok.
Maradjatok nyugton!
Hagyjátok itt a holmitokat, a miénket fogjátok vinni!
A római törvény szerint a katonák kötelezhetik erre a zsidókat.
Tetszés szerint?
Nem, a törvény megszabja, hogy maximum egy mérföldre.
Mester, ez megalázó!
Mégis megtesszük. Méltósággal.
Milyen lehet
úgy járkálni egész nap, hogy nem húzza le a fejeteket a fém?
Nem izzadtok bele?
Te is.
- Ezt majd én. - Nem vagyok szalmából, Máté.
- Tudom vinni. - Mária, kérlek.
Igyekezzetek, patkányok!
Patkányok, csinos sisakban.
- Mester, hadd vigyem én, neked... - Nem.
Nekem se méltatlanabb, mint bármelyikőtöknek.
- Tudjuk, hogy ez nem igaz. - Köszönöm, hogy aggódsz, Júdás!
Amióta utoljára láttalak Kafarnaumban, miben váltál bölcsebbé?
Azon túl, hogy végre befolyásszerzésre használtad a vagyonotokat?
- Befejeznéd ezt? - Jó.
Az biztos, hogy már nem vagy az a bizonytalankodó Juszif Galileából,
aki mindig a tálitját igazgatta.
Elkötelezettebb, belátóbb és figyelmesebb lettem, Shmuel.
Kik mellett jöttünk el a bejáratnál?
Azt mondtad, figyelmesebb lettél.
A kegyességemben.
Jó, vagyis figyelmes vagy.
Lássuk, észrevettél-e valamit!
Tudom, kik az írástudók.
Más néven jogászok, a legfőbb tekintélyek
Mózes törvényeinek tárgyában.
Isten Izráellel kötött szerződésének tolmácsolói és bírái.
Nem olyan jólöltözöttek, mint a legtöbb jogász, akit ismerek.
Ingyen dolgoznak.
Van másik munkájuk, hogy itt fizetség nélkül tehessék a dolgukat.
Miért dolgoznak ingyen?
Remélik, hogy elnyerik egy befolyásos illető kegyét,
és bekerülnek ide, ha lesz hely.
- Használják a maguk eszközeit. - Pontosan.
És ők?
Ametiszt- és topázgyűrűk. A görögök kedvelik.
Athéni kék fejfedő.
Hellenizált zsidók a Tízvárosból?
Hellenizáltak, de nem látogatók.
Heródes-pártiak.
Ja, persze.
Támogatják Heródes Antipászt, a kliens királyt, és így Rómát is.
Nagyobb politikai befolyást akarnak Izráel többi részének kárára.
Megalkuvók, önzők, félrevezetettek.
- A zelóták gyűlölik őket. - Akárcsak minket.
- Igaz, bárkit, aki nem zelóta. - Még őket is.
Péjot. Egyre ritkábban látni manapság.
Szó szerint követik:
„Ne nyírjátok le halántékotokról a hajat, a szakállatok szélét.”
Sammaj házának hívei?
Biztos épp a Hillél-tanítványokat szidják,
pedig ők is a Tóra elkötelezettjei.
Csak Sammaj szó szerint veszi, Hillél pedig az elvekre koncentrál.
A legutóbbi vita?
Mondhatod-e a menyasszonynak a menyegző napján,
hogy gyönyörű, ha valójában nem az?
Sammaj biztosan azt mondja „nem”, mert az hazugság lenne.
Hillél szerint minden menyasszony gyönyörű a menyegzőjén.
Ez Istenről és az ő népéről is szól.
Vigyázz, ki előtt mondod ezt!
Úgy érzem, Juszif,
nem hazudtál, amikor azt mondtad, figyelmesebb lettél és belátóbb.
Shmuel?
Valami baj van?
Baj?
Az emberiség mindig úgy hívta a saját korát, hogy „zavaros idők”,
„nehéz idők”.
A mi korunk sem más, gondolom.
Megmondom őszintén, örülök, hogy itt vagy.
Jó döntés volt.
Köszönöm, Rabbi!
Emberek!
Figyeljetek rám, kérlek!
Volna egy kérésem.
Hogy engem megaláztak,
az egy dolog.
De gyilkos düh van bennem, hogy ezt teszik vele.
Csináltam már ezt.
Legközelebb sem lesz könnyebb.
Ez itt melyikőtöké?
Sose hittem volna, hogy eljön ez a pillanat.
Azt mondta, engedelmeskedjünk.
Engedelmeskedtünk.
Fájdalmasan ironikus a tanítása.
Mit mond a szent ember a körülmetélés után?
- Mit? - Mit?
Kevés a fizetség, de fogjuk meg a végét!
Decanus, itt van a mérföldkő.
Gondolom, még soha
nem voltatok ilyen hálásak Róma írott törvényiért.
Tudjuk, hogy megtiszteltetés volt nektek.
Állj!
Azt mondtam, állj!
A helyőrségbe mentek egy mérföldre innen, ugye?
Igen, de csak egy mérföld engedélyezett.
Kényszerítéssel.
De azt nem tiltja a törvény, hogy önként segítsenek nektek.
Gyertek, barátaim!
- De... - Ha valaki szól valamit,
felajánlottuk.
Rabbi, mit csinálunk?
Miért segítünk a rómaiaknak?
Júdás.
Hol találkoztunk?
A korazimi beszédednél.
Jó.
Ha bármi felzaklat, gondolj vissza az üzenetemre!
Talán add vissza a sisakot, hogy ne legyen gond a helyőrségen!
Ha akarod.
„Ha valaki egy mérföldnyi útra kényszerít,
menj vele kettőre!”
Idézzük fel azt a még mindig gyászolt eseményt
egy új meglátás miatt, ha fáj is!
Még mindig gyászoljuk azt, amikor Poncius Pilátus
barbár módon kifosztotta
a Templom kincstárát, hogy megépíttesse a biari vízvezetéket,
amely vizet hoz Jeruzsálembe.
A fájdalom még él bennünk azokért,
akik felemelték a szavukat, hogy szembeszálljanak a provokációval,
és akiket eltapostak,
feldaraboltak, kizsigereltek
és karóba húztak elrettentő példaként,
bemutatva, hogy városunkkal Pilátus azt
és úgy tehet, ahogy csak kíván. Ezzel szembeszállni nem lehet.
Gedérá, ártasz azzal, hogy felidézed ezt a borzalmas esetet.
A fájdalma még él bennünk.
Felelőtlenség lenne figyelmen kívül hagyni, amit e rettenetes vérfürdő
esetéből okulhatunk.
Okulhatunk?
Megbízható forrásból a fülünkbe jutott,
hogy ez az esemény nemcsak nekünk volt fájdalmas, hanem Pilátusnak is.
Annak a nyafogó kölyöknek nincs bűntudata.
De, ha a pozíciója a tét.
Tiberius császárt megdöbbentette, hogy kifosztotta a Templom kincstárát.
Ez elfogadhatatlan még római mércével is.
Még jobban megdöbbentette a brutalitás, amivel Pilátus lecsapott az ellenállókra.
Mit mondasz?
Bármennyire is...
furcsának tűnik,
most mi is azt akarjuk, mint Pilátus.
- Elment az esze? - Nem tudom, mit beszél.
Békét.
Pilátus békét akar.
Vagy legalábbis Cézár azt akar.
Tiberius Augustus Cézár nem nagyon kedveli Poncius Pilátust.
Pontosan. Pilátusnak a helytartói pozíciója forog kockán.
Megfeddték és figyelmeztették, amikor csapatokat küldött, hogy leölesse
a templomban áldozatot bemutató galileaiakat.
A vízvezeték miatti vérfürdőért is figyelmeztetést kapott.
Túl fiatal volt a feladatához, és hivatalos figyelmeztetést kapott.
Akkor tegyünk valamit, hogy megszabaduljunk tőle!
- Igen! - Rövidlátó vagy, Zebadjá, mint mindig.
Ki kellene használnunk a meggyengült helyzetét.
Intézzünk el néhány félretett ügyet!
Például?
Azt a vezető testületnek kell eldöntenie.
Sugallhatnánk Pilátusnak,
hogy egy forradalmár vezető lázadást szít. A hírért cserébe
eltávolíthatná a római fogadalmipajzsokat a palotából.
Ő nem tűri a vesztegetést.
Mi más választása van?
Juszif, tartsd a szád!
- Nem hallgatok, ez abszurd. - Tudom, mit akarsz mondani. Gyere!
Tudom, hogy szeretnél elérni dolgokat, de új vagy.
Senki sem ismer. Lehurrognak.
Akkor hogy kezdjek hozzá?
Válassz célokat!
Mit akarsz elérni?
Bármiért jöttél is ide,
a dolog kulcsa, hogy bekerülj egy bizottságba, aminek ugyanaz a célja.
- Milyen bizottságok vannak? - Egész sor zsidó érdekűek.
Van, amelyik a tisztasági szertartásokkal foglalkozik.
Nagyon gyakorlatias.
Tized és kincstár, mezőgazdaság és ételek,
oktatás és munka, Shabbat és ünnepek.
- Attól függ. - Változást akarok elérni.
- Először mindenki ezt mondja. - És aztán mi lesz?
Segíteni próbálok.
Juszif, te gazdag, befolyásos családból jössz,
de dolgoztál az egyszerű, vidéki nép közt Galileában,
ahol nincs jövője olyan intellektusoknak, mint mi.
Végül megelégelted, hogy az igazság ifjú harcosának szerepében pózolj.
- Az nem póz volt. - Ifjú idealizmus.
- Úgy döntöttél, felnősz. - Ne sértegess!
Hillél felfogása felé hajlasz Nikodémusz miatt?
Nikodémusz nálad épp az ellenkező hatást érte el?
Ezek a bizottságok nem túl érdekesek.
Vannak rövidtávú célok is.
A templomfelújítás bizottsága.
Liturgikus reform, Beérseba visszaszerzése délen.
- Beérseba? Edom része, ugye? - Igen.
Mind Izráel egész földjét akarjuk, ahogy Isten ígérte.
Ők különösen ragaszkodnak az Írás egyik szakaszához, a bírák korából,
ami Izráel határait, északról délre haladva „Dántól Beérsebáig” írja le.
Vissza akarják állítani az eredeti határokat.
Van ennél unalmasabb és hiábavalóbb?
Van.
Dávid korából származó alkotások megóvása,
Jób szerzőségének vizsgálata.
A babiloni fogság végéről való próféciák elmélete.
Judit és Tóbiás történelmi...
Várj! Melyik szól a babiloni próféciákról?
Az nagyon elvont.
A Nebukadneccar idejéből származó próféciák javasolt listája,
amelyek Antiokhosz alatt teljesülhettek be,
és amelyek még beteljesülésre várnak.
Ez az!
Tényleg?
Nagyon határozottnak tűnsz.
Az vagyok.
Jó. Akkor bemutatlak.
- Jézus? - Igen?
Amikor azt mondtad „még egy mérföld”, az valójában három,
és még vissza kellett jönnünk a holminkért.
Csoda, hogy még itt van.
Úgy van.
Nagyon büszke vagyok rátok.
Tudom, milyen nehéz volt nektek.
De nagyon jól csináltátok.
És most Betániába!
Rabbi?
Júdás, hogy vagy?
Kimerültem.
Még nem szoktam hozzá, hogy evangélistaként járom az utakat.
Igen?
Hagyj rá időt!
Én is fáradt vagyok.
Mindjárt ott vagyunk.
Már látszik a város.
- Jártál már Betániában? - Igen.
Már meg akartam kérdezni.
Amíg eemádnál időzöl,
meglátogathatnám a jó öreg üzlettársamat a városban?
- Öreg? - Korábbi üzlettárs.
Magához vett tanoncnak apám halála után.
Fontos személynek tűnik.
Nálad nem fontosabb, ne érts félre!
Semmi baj, Júdás, értem.
Mindenképpen menj el hozzá!
De inkább csak vacsora után, jó?
Jó.
Figyelj!
Jézus!
Itt vagy!
Jó helyen járunk.
Végre! Gyertek, erre!
Üdv, Mária!
Mennyi barát.
Csak néhány.
Fantasztikus.
- Nem baj? - Csodálatos.
- Igen? -Vártam, hogy találkozzunk.
Három, négy, öt, hat...
Adonáj az égben!
És az én kedves Mártám miért rejtőzik a házban?
Uram!
Rabbi, bocsásd meg a ház állapotát!
- Én... - Nagyon szép.
Mit jelentsen ez?
Beállítasz bejelentés nélkül ennyi emberrel?
Megterheled Mártát?
Lázár, csak átutazóban vagyunk, és gondoltuk...
Mi vagyok én, fogadó? Tudod, mennyi dolgom van?
Pimaszság.
Csak átjöttünk a városon,
és gondoltam, itt alhatunk nálatok ma éjszaka, de tévedtem.
Végre!
- Hogy vagy? - Jó újra látni téged, barátom!
Téged is jó látni.
- Ha láttátok volna az arcotokat. - Nehogy elkényelmesedjenek.
Jézus, Mit hozhatok? Vizet, olajbogyót, bort?
Valami sokkal jobbat ezeknél.
Ezeknél jobbat?
- Milyen anyás. - Ismersz.
Épp bogyót szed az erdőben.
- Egyedül? - Próbálkozom,
tényleg, de tudod, milyen.
Tudom. Lehetetlen visszatartani.
Csak ő tudja közülünk, melyik bogyó nem mérgező,
és hol találni a legfinomabbakat.
Nagy gyakorlata van ebben.
- Lázár, menj érte! - Miért én? Itt van Mária.
Jól van, megjön sötétedés előtt.
- Üljünk le, jó? - Igen, persze.
Borzasztó hosszú volt az út, ugye? Gyertek!
Csatlakozzatok hozzánk!
- Finom illata van. - Köszönöm!
Erre!
Zebadjá!
Ő Juszif, Arnán fia.
Igen, most neveztek ki, hallottam. Gratulálok!
Köszönöm, Rabbi!
Meglepő volt, hogy a neved egyszer csak felbukkant a listán.
- Nem mondanám... - Vágjunk bele!
- Miből vettél magadnak kinevezést? - Zebadjá!
A családomnak neves építési vállalkozása van Jeruzsálemben.
A földbirtok még hagyján, de az építkezés?
Milyen közönséges!
Juszif!
Tessék, most oda a helyed a Prófécia-bizottságban.
Mi közönséges az építkezésben?
Szerintük az új épületek rontják a városképet.
Gedérá, nagyszerű volt a Pilátusról tartott beszéded.
Támogatni fogsz?
Beszéljünk meg egy ebédet veled és a kollégámmal, Jannival.
- Ő Juszif, Arnán fia, és... - Ismerem Arnánt.
Ő építette az otthonom.
Melyik rabbi támogatott téged?
Annás, Sét fia.
Egy másik szadduceus.
Nem kérdezem, miért támogatott egy új tagot a rivális pártból.
Már tudom a választ.
Mind Izráel fiai vagyunk, ha egyes dolgokban nem értünk is egyet.
Ha legközelebb találkozol Annással,
mondd meg, hogy beszélni akarok vele a fia bódéiról.
Piaci standokat vásároltak fel az Olajfák hegyén,
még mielőtt eladásra hirdették volna őket.
Tudni akarom, kik a kapcsolatai.
Lehet, hogy csicsergek Kajafásnak Annás vejéről,
és egy rabszolgaverés ügyéről.
Tudni fogja, miről beszélek, hidd el!
Fenyegessem meg?
Erre, Juszif, még sok emberrel kell találkoznunk!
Gedérá, majd értesíts az ebédről!
Mi pedig most ebédeljünk. Kimerültem.
- Én merültem ki. - Erre.
Érdekes.
A lovak szeretik.
Mi van a szőlőddel?
Nagy volt a szárazság mostanában, de boldogulunk.
Mennyit kapnak az öntözők és a metszők?
Miért? Munkát keresel?
Neked soha nem dolgoznék.
Annyit, mint az ácsok.
- Ugyan már! - De.
- Egy dénárt? - Igen.
- Csalódtam, azt hittem, ravaszkodsz. - Nagylelkű vagyok.
Az vagy.
Erről eszembe jutott egy történet.
Minden rendben, Márta?
Jól vagyok, csak...
Intézem, folytassátok!
Kérem, folytassátok!
Jól van.
Hasonló a mennyek országa ahhoz a gazdához,
aki korán reggel kiment, hogy munkásokat fogadjon fel.
Miután megegyezett velük napi egy dénárban,
elküldte őket a szőlőjébe.
Mintha ilyen egyszerű lenne.
Amikor kiment kilenc óra tájban,
látta, hogy mások is állnak a piacon tétlenül,
és azt mondta nekik: Ti is menjetek el a szőlőmbe,
ami jogos, megadom nektek.
El is mentek.
Köszönöm!
Ismét kiment tizenkét óra körül és délután három óra tájban ugyanígy.
Délután öt óra tájban is talált ott újabb embereket.
Megkérdezte tőlük: Miért álltok itt egész nap tétlenül?
Így válaszoltak: Mert senki sem fogadott fel minket.
Erre azt mondta nekik: Ti is menjetek el a szőlőmbe.
Miután pedig beesteledett, a gazda azt mondta a munkások vezetőjének:
Hívd ide a munkásokat, és fizesd ki a bérüket, az utolsóktól az elsőkig!
Ekkor jöttek azok, akik öt óra tájban álltak munkába, kaptak egy-egy dénárt.
Amikor az elsők jöttek,
azt gondolták, hogy többet kapnak, de egy-egy dénárt kaptak ők is.
Amikor átvették, zúgolódni kezdtek a gazda ellen:
Ezek az utolsók egyetlen órát dolgoztak,
és egyenlővé tetted őket velünk, akik az egész nap terhét hordoztuk.
Ő így felelt: Barátom, nem bánok veled igazságtalanul.
Nem egy dénárban egyeztünk meg?
Vedd, ami a tied, és menj!
Én az utolsónak is annyit akarok adni, mint neked.
Nem tehetek azt a javaimmal, amit akarok?
Vagy azért vagy irigy, mert jó vagyok hozzájuk?
Így lesznek az utolsókból elsők, és az elsőkből utolsók.
Várj!
Akik egy órát dolgoztak, megkapták az egész dénárt?
Az 12-szer több, mint amennyi járt nekik.
Olyan, mintha a szőlő gazdáját becsapták volna.
- A mennyek országa igazságtalan? - Én értem.
Boldogan leszek utolsó.
Földi szemmel igazságtalannak tűnik.
De én nem erről a királyságról beszéltem.
Hanem a mennyeiről.
Ott máshogy számolnak.
Az embereket ott nem az érdemeik szerint mérik.
Köszönöm! Nagyon finomnak tűnik.
Még jobb lenne, ha nem egymagam kellett volna csinálnom.
- Még jobb? - Igen, jobb.
Méltóbb lett volna egy ilyen fontos személyhez.
Nem vetted észre, hogy Mária magamra hagyott a munkában.
Amióta megjöttetek, semmit nem segített.
Nem törődött azzal, mi mindent tettem a kényelmetekért.
Azt se fogja észrevenni, milyen keményen dolgozom helyette.
Csak akkor lenne másképpen, ha te mondanád, hogy segítsen.
Márta, kérlek, ülj ide mellém!
Hogy ülhetnék le? Még csak a tanítványok fele kapott ételt.
Ezt megbeszélhetjük később.
Bocsánat!
Szeretném, ha a többiek is hallanák.
Nem kell zavarba jönnöd.
Csodálatos dolgot tettél.
Nyugtalankodsz és aggódsz sok mindenért,
de nem ok nélkül.
A vendégszeretet mindig fontos lesz, és hálás vagyok a szolgálatodért.
Még ennél többet is érdemelnél.
A fáradozásod jószándékú,
de csak egy dologra van szükség.
Úgy szolgálsz a legjobban, ha odafigyelsz a szavaimra.
Ez a legfontosabb.
A testvéred ezt választotta.
A jó részt,
amit nem vehetnek el tőle.
Elvenni?
Az étel, a kiszolgálás
nagyszerű,
de elmúlik ezzel a világgal együtt.
Az én szavaim sosem múlnak el.
Mária olyan lakomát választott, ami örök értékű.
Valamit tisztáznunk kell: én nem dorgálom Mártát.
A szolgálat nagyon szép.
A cselekedet jó.
Úgy gondoltad, ezt várják el tőled.
És amit csinálsz, az értékes.
Mária is segíthetett volna egy kicsit.
De hallgass meg,
nem akarom, hogy bármi elvonjon attól, hogy itt lehess
velem és a barátaimmal.
Én valami jobbra hívlak meg.
Ülni a lábamnál, hallgatni a szavaim
és befogadni azokat sokkal táplálóbb, mint a valódi étel.
Nem akarom, hogy Márta finom étele kárba vesszen,
legjobb, ha most megköszönjük neki és eszünk.
Jól van!
Köszönjük.
- Csodálatos, Márta! - Köszönjük, Márta!
Isteni.
Ez a szó pont tőled?
Szeretem az istenit.
Behozom a többit, András.
Segítek, Lázár.
Mi ez a különleges íz a kenyérben?
Belecsempésztem a tésztába egy kevés mentát és citromot.
- Zseniális. - Ki nem kapott még?
Vegyél egyet!
Nem, előbb te!
Az nagyon kicsi darab volt.
Halálomig harcolok érte.
Sajnálom.
De én toltam a kocsit egész nap, és úgy érzem...
Én toltam a kocsit.
Hé!
Fiam!
Eema.
Tényleg itt vagy.
Igen, de...
van egy nagy probléma.
- Miért? Mi történt? - Nem tudom, mit tegyek.
Elronthatja az egész estét.
Mert...
Kifogytak a borból.
- Mit tehetünk? - Fogalmam sincs.
Rabbi?
- Bocsánat a zavarásért. - Nem zavarsz.
Azt mondtad, vacsora után.
- Most jó? - Igen. Üdvözlöm a barátod.
Örülök, hogy újra látlak, asszony.
- Shalom. Shalom. - Shalom. Shalom.
- Ez aztán a mulatság. - Úgy bizony, de...
- még ne menjünk be, jó? - Jól van.
- Menjünk a kúthoz. - A kúthoz?
- Meg kell mosni a hajad. - Tényleg?
Szerintem jó még így is.
Mondd, tetszik az új otthonod Betániában?
Nem az otthonom, de mindketten tudjuk,
hogy egyikünk se mehet vissza Názáretbe.
- Hiányzik? - Názáret csak egy hely,
és ahogy ott bántak veled...
De ott van abba sírja.
Az én gondolataim inkább itt járnak az élőknél, nem a holtaknál.
Lázár jól gondoskodik rólad?
Túl jól.
Ha rajta múlna, akkor egész nap bent ülnék,
és hagynám, hogy Márta ajnározzon, mint Sába királynőjét.
A sarkamra kellett állnom, hogy hagyjon
legalább erdei gyümölcsöt szedni.
Hallottam.
- Eema! - Hallgass már!
- A hajad úgy kócolódik, mint régen. - Most se bánsz vele gyengéden.
Az erős kezedet tőlem örökölted, ne feledd!
Amíg nem dörgölöd az arcomat a megnyálazott ujjaddal, nem bánom.
Nem kell. Szerencséd van.
Hála az égnek.
Régen még egyszerűek voltak a dolgok.
Nem mindig voltak egyszerűek. Küzdöttünk.
Volt este, amikor döntenünk kellett, hogy apád egyen
vagy én.
Tudom.
Meg kellett tanulni a szegénység bizonytalanságát.
A követőim...
más értelemben szegények.
Nélkülözik a megértést, a figyelmet, a hitet.
Nyomorognak.
Annyira rossz?
Földi dolgokat kérnek,
pozíciót és rangot akarnak, helyet az oldalamon a dicsőségben.
Zokon veszik, ha alázatot és tiszteletet mutatok a hatalommal szemben,
ahelyett, hogy sóbálvánnyá változtatnám a római katonákat.
Ők csak emberek, mit vártál?
Éppúgy ember.
Drágám, én tettelek tisztába annak idején.
Hidd el, tudom.
Ami annyira fáj,
az a nagyon emberi érzés,
hogy senki nem érti meg ezt.
Önhibájukon kívül.
Egyszerűen képtelenek rá.
Elmondom mennyei atyám szavait,
és a vallási vezetők istenkáromlást kiáltanak, szövetkeznek ellenem.
Néhányan egyszerűen a rossz utat választják.
A tanítványaim azt mondják, megértettek,
aztán úgy cselekszenek,
mintha egyetlen szó se jutott volna el hozzájuk abból, amit mondtam.
Mi kell ahhoz, hogy megértsék?
Fiam?
Keserű.
Mi?
Keserű válasz keserű kérdésre.
Példázatokban beszélsz.
Igen, néha.
Emlékszel, amikor apád tanított a fecskefark-illesztésre?
Nem egy történettel tanított téged.
A kezét a kezedre tette,
az ujjaidat a szerszámra kulcsolta és irányított.
Ciprus, tölgy, szikomorfa.
Belesimulnak a mester kezébe.
De az emberi szív...
az más kérdés.
Azért meg lehet próbálni.
Mármint nyíltan beszélni.
Nemrég megpróbáltam.
Pontosan megmondtam, mi fog történni. Észre se vették.
Az ember vágya, hogy elkerülje a rossz híreket,
néha süketté teszi őt.
Igaz.
Majd megoldod.
Gyere, menjünk be!
- Látni akarom, hogy van Simon. - Először is új neve van.
Tényleg?
Ahogy Ábrám Ábrahám lett?
Nagyjából.
- Még megy a régi trükk? - Hádész és Sztüx!
Hogy jutottál be?
A kulcs még a cserép alatt volt.
Tudod, jobb, ha zárat cserélsz,
és máshová rejted a kulcsot, miután megváltál egy alkalmazottól.
Nem váltam meg tőled, te mondtál fel. Azt hittem, nem látlak többé.
Minden összeomlott?
Átutazóban vagyunk Bétániába.
- Érezd otthon magad! - Bocsánat,
kopognom kellett volna.
Hol az otthonod mostanában?
Nomádok vagyunk, táborozunk.
A rabbidnak sincs otthona?
Kafarnaum, gondolom.
Ha bármit otthonnak nevezhetünk.
Okosabb volt, ha egy időre nem maradunk Kafarnaumban.
Túl nagy volt a figyelem.
A rabbid híres, vagy inkább hírhedt lett sokfelé.
Nem sereget kellett volna gyűjtenie
ahelyett, hogy hagyja elűzni magát még az északi porfészkekből is?
Én később álltam közéjük.
- A véleményem nem sokat számít. - Pedig sokat tanulhatna tőled.
Úgy tűnik, nem érti, milyen fontos az észlelés az üzlethez.
Bármilyen üzlethez.
A vallási vezetők rosszul ítélik meg. Fenyegetésnek látják.
Nemcsak a vallási vezetők.
Hallottam, hogy az egyik követőjét megölte egy magasrangú római.
- Igaz vagy nem? - Az borzasztó, tragikus baleset volt.
Maga a praetor tette.
Megbüntették és le is fokozták emiatt.
Megöli az egyik polgárunkat, és kap érte egy kis dorgálást.
Bezzeg, ha mi emelnénk kezet egy rómaira.
Pedig ez most már hamarosan meg fog történni, ugye?
Godolom.
Júdás?
Nézd, Hadad,
ő a Messiás, ez nem kérdés.
Embereket gyógyít, csodákat tesz.
A tanításaihoz hasonlót még nem hallottunk.
- Te magad is mondtad, emlékszel? - Miért tűnsz mégis bizonytalannak?
Emlékszem, a rabbid nem gyűjtött adományt.
A tömeg hatalmas volt.
Mindenki hallgatta, megnyerte a szíveket, kioldódott volna minden erszény.
- Csak kérnie kellett volna. - Azt mondják, épp ez teszi naggyá.
Senki nem nevezheti csalónak vagy szélhámosnak.
- Én ezt nem mondhatom el magamról. - Mert enned kell?
Bevallom.
Én...
nem értem, mit csinálunk, és miért csináljuk.
Vagy miért nem haladunk sokkal gyorsabban.
Próbálok tanulni.
És egyébként...
nem éhezem.
Sovány voltál, amikor sokat ettünk is, úgyhogy nem tudhatom.
Van megtakarításod?
Igyekszem gondosan beosztani a pénzt.
Félreteszek a szűkös napokra, de olyan sokszor van...
- Miért te? - Rám bízták a pénzügyeket.
- Semmit nem tanultál tőlem? - Azt próbáltam elfelejteni.
Bocsáss meg, én...
Hálás vagyok, hogy tanítottál, de...
De most a csoportot próbálom segíteni.
Jól megfizetnek a szakmai hozzáértésedért?
Van még, aki remekül ért a könyveléshez, de ő nem vállalja.
- Vámszedő volt. - Rossz a lelkiismerete.
Te beszélsz.
Ha te vagy az egyetlen, aki ért hozzá és csinálja is,
járandóságot érdemelsz a szakszerű munkádért.
Ahogy Salamon mondja:
„Jaj annak, aki felebarátját ingyen dolgoztatja, és a bérét nem adja meg neki.”
Ez nem Salamon.
Nem számít, ki mondta. Az elv ugyanaz.
Tudod, hogyan kell óvatosan befektetni.
Mindig jó elvenni egy kis összeget, és betenni a bankba, ahol kamatozik.
Jézusnak van is erről egy példabeszéde.
- A kamat mellett szól? - Igen, nagyon.
Akkor teljes bizonyossággal tudhatod, hogy azt csinálod, amit ő kíván tőled.
Nem tanácsért jöttem, Hadad.
Akkor miért ülsz itt ilyen zavarodott képpel?
Egyszerre szenteskedve és feszengve.
Te haragszol, Júdás.
Igen.
Összezavarodtam.
Nem tudok semmit, csak azt, hogy ő az igazi Messiás,
Izráel jövendő királya Dávid trónján.
És elhívott engem.
Okkal hívott el.
Amíg kideríted, mi van,
legalább biztosíthatod a forrásokat,
hogy a missziója haladjon,
így amikor átveszi „Dávid trónját”, ahogy te mondtad,
mi sem természetesebb, mint hogy téged választ kincstárnokának.
Én...
Nem hiszem, hogy ez messze van.
Teljes anyagi felelősséget ruháztak rád.
Nem kell engedély, hogy előmozdítsd a küldetést és felnőtt döntéseket hozz.
Nekik fel kell nőniük, neked fizetség jár, ő pedig legyen vezető.
Ha tényleg hiszed, hogy Jézus a zsidók jövendő királya,
segíts neki aszerint cselekedni!
Ezért vett maga mellé.
Az ülésnek vége.
Sűrű napok voltak, igaz, Juszif rabbi?
Sokat tanultál?
- Azt, hogy még sokat kell tanulnom. - Mindenki elkezdi valahol.
Én még nem vagyok a 72 tagja, mint te. Bele fogsz jönni.
Bátorság! A holnapi ülés nem lesz ilyen gyötrelmes.
Mindenkinek haza kell érnie a shabbat előtt.
Lahad rabbi! Gyere, Juszif rabbi!
Tegnap nem volt alkalmam bemutatni.
Ő Lahad, Etnán fia.
Ő vezeti a Beérseba visszaszerzésével foglalkozó bizottságot,
a déli határ reformot, amit már említettem neked.
Megtiszteltetés, hogy megismerhetlek.
Hogy nekem megtiszteltetés-e, eldöntöm a híres „vagy-vagy” kérdéseim alapján.
- Igen, azok valóban híresek. - Hogy szólnak?
Tőkehal vagy keszeg?
Mondd, ami először eszedbe jut!
Keszeg.
Kötélsaru vagy kantárbőr?
Kötél.
- Hillél vagy Sammaj? - Hillél.
- Miért? - Nikodémusz rabbi tanítványa voltam.
A tanítók tanítója, mindenki féli, még Sammaj is,
még ha nem vallja is be. Az egész országban tisztelik.
Most kutatóúton van néhány hete.
Talán meghívott vendégoktató volt az iskoládban?
Ahhoz fiatalnak tűnsz.
Kafarnaumba látogatott a gyakorlatom idején.
Miért választottad Kafarnaumot?
Hogy a galileai köznép között legyek, távol a felsővárosi környezetemtől.
Milyen nemes! Lenyűgöző.
Emlékeztet arra, amikor Sámuel Betlehembe ment,
hogy felkenje Isai egyik fiát Izráel következő királyává.
Úgy gondolták, hogy Dávidot nem érdemes Sámuel elé vinni.
Meglepő, hogy mi mindent találni kicsi, eldugott helyeken.
Valóban.
Shmuel rabbi mondta, hogy visszaállítanátok Izráel régi,
déli határát, benne Beérseba városával.
Úgy van.
Mivel az Úr ígérete úgy hangzott, hogy a határ
„Dántól-Beérsebáig” húzódik.
Nehéz lehet lelkesedést ébreszteni egy ilyen tervvel kapcsolatban,
amikor annyi elintéznivalónk van Rómával, nem igaz?
Van stratégiánk.
Beérseba a szanhedrin tagjainak nem sürgős ügy,
de tudjuk, mi keltené fel a figyelmüket.
A názáreti Jézus halála.
Hogy mi?
- Biztos láttátok Kafarnaumban. - Igen, persze, de...
Mindenütt ellenségeket szerez magának.
Egy csoport Tel-Dorból delegációt küldött Jeruzsálembe,
hogy Jézus elfogatását és perbefogását szorgalmazzák.
Nem hallottam, hogy polgárok perbe akarják fogni.
Állítólag a tevékenysége miatt egyikük lánya meghalt.
Vádemelést akarnak.
Jézus aggasztja Jeruzsálemet,
és Pilátus egyik bizalmasa azt mondta, részt vett egy eseményen
Tízvárosban, ahol Jézus együtt evett a pogányokkal.
Róma már komolyan veszi őt.
Ha elfogják és halálra ítélik erőfeszítéseink hatására,
az felhívja a figyelmet az ügyünkre.
Bocsáss meg!
Kissé meglep, milyen könnyen beszélsz egy élet kioltásáról.
A halálbüntetés nem csak a Templomnak engedélyezett?
A szanhedrin mikor hajtott végre ilyet utoljára?
Az Emberfiának mondta magát.
Eltekintve a céljainktól, itt nem egy ártatlan emberről van szó.
Ha vér tapad a kezedhez, az nem mindig jelent gonosztettet.
Az eredmény néha igazolhatja.
Ha a názáreti így folytatja, a nemzet végül hálás lesz nekünk.
Túl sok volt az olajbogyó. Lassítanom kell.
- Ez a tiéd. - Enyém?
- Igen. - Tényleg?
- Nézd! - Köszönöm!
- Segítsek? - Nem, köszönöm!
- Kell segítség? - Nem, megvagyok.
- Mindjárt jövök. - Rendben.
Jól van, eema.
- Vigyázz magadra! - Te is.
Szeretlek.
Az étel fantasztikus.
- Muszáj... - Tudom.
- Visszajöhetünk? - Kérlek, visszajöhetünk?
Nagyon köszönjük!
Sokkal kedvesebbek, mint...
A KIVÁLASZTOTTAK