Qvintus Benedictus Dio,
då du har svurit eden till Caesar, senaten och folket i Rom
att laglydigt utöva ämbetet som praetor i Galileen, med risk att annars straffas,
och befunnits skyldig till mord på en av dina undersåtar
blir du härmed degraderad, gradus deiectio,
till lägre befattning, militiae mutatio, som beslutas i rätten.
Skynda långsamt.
Gratulerar... praetor Gaius.
Jag vill göra nåt. Jag vill hjälpa honom.
Sorg fungerar inte så, som du vet.
Jag misslyckas.
Misslyckas med vad?
Det här är inget prov.
Med att vara...
...du vet...
Jag vet inte.
Den jag ska vara nu.
Hur kan jag vara en klippa för nån, i en stund som denna?
Tomas behöver inte dig som en klippa just nu.
Han behöver fast mark att stå på.
Hela hans fotfäste försvann.
Så är det med allt här på jorden.
Än så länge.
Sorg och smärta?
Du vet vad som är sant.
-Jag kan inte bara säga "så här är det". -Du kanske inte ska säga nåt alls, då.
Hade ord från Tomas hjälpt dig när du fick veta om Eden och barnet?
Du har upplevt saknad.
Det gör dig mer lämpad att gå dit och bara vara med honom...
Snarare än att vara klippan.
Vad var det som hände? Jag förstår inte ens vad som hänt.
-Jag är så ledsen. -Hon är borta. Hon är borta.
Jag vet.
Bara...
-Bara andas. -Jag kan inte.
Jag kan inte andas. Jag mår illa.
Lägg dig på rygg.
Vad kan jag göra?
Vi borde ha hållit ögonen på henne.
Snälla, låt bli.
Jag höll hennes hand.
Jag tappade bort henne.
Hon blev mördad, Maria.
Inget kunde stoppa ondskan i hans hjärta.
Hade han kunnat förhindra det?
Fråga honom.
-Nån borde vara med Tomas. -Nej, han behöver vara ensam just nu.
Är du säker på det?
Tro mig.
Det jag tänker säga nu, kan jag bara säga till er två.
-Det har snurrat i mitt huvud hela dagen. -Passa dig nu, Jakob.
Varför gjorde inte Jesus likadant som han gjorde med Jairus dotter?
Exakt! Ett enda ord från honom, så hade det inte hänt.
-Hörni, vi lovade att inte prata om det. -Med nån annan, ja.
-Vi vet vad vi såg. -Jag förstår din utgångspunkt, och...
Jag brottades med samma fråga. Varför han inte ingrep när Eden...?
-Jag förbittrades över hans mirakler. -Låter som en rimlig reaktion.
Kom ihåg profeten Jesajas ord...
"För mina tankar är inte era tankar, inte heller mina vägar era, säger Herren.
För så som himlen är högre än jorden, så är mina vägar högre än era vägar,
och mina tankar högre än era tankar."
Det gör inte saken lättare.
Jesus hade en anledning att tillåta det som hände Eden
som jag inte förstod då.
Och kanske inte så länge jag lever.
Men det fick mig att behöva honom desperat.
Tomas var inte med hemma hos Jairus.
Han vet inte med säkerhet att Jesus kan återuppväcka de döda.
Men han tror att Jesus kan göra allt. Och varför skulle han inte?
Var Jairus dotter viktigare än Rama?
-Än ditt ofödda barn? -Lägg av!
Vi lovade Jesus att hålla det hemligt.
Nu är det viktigare än nånsin att Tomas aldrig får veta.
Tänk om Jesus gör det igen. För nån annan.
-Det skulle förgöra Tomas. -Kan vi bara ta en dag i taget, va?
-Vi är hans lärjungar, inte hans jämlikar. -Det sa jag aldrig...
Om vi inte vet svaret på en fråga så får Jesus tala för sig själv.
Du och Matteus skriver ner det.
Tiden får avslöja visheten som döljs i dessa mysterier.
Men jag litar på en Gud som går på vatten.
Jovisst.
Det där borde vi göra oftare, eller hur?
Såja.
Vila lite nu.
Minns du när vi fiskade? De äldre kallade dig Jakob och mig Johannes.
De prickade rätt hälften av gångerna. Och det var inte bara gamlingarna.
Nej.
Folk såg oss som en och samma eftersom de aldrig såg oss åtskilda.
Vi gjorde allt tillsammans.
Vi fiskade tillsammans, och gick till Hammaren ihop.
Satt i synagogan.
Sen följde vi Jesus tillsammans.
Men när du hade missionerat med Tomas,
så kom du tillbaka...
...och verkade stå honom närmre än mig.
Som om han var ny och intressant och jag var gammal och tråkig.
-Det var aldrig meningen. Förlåt. -Nej. Nej.
Ert band är uppenbart.
Vi gör det viktigaste i våra liv, Johannes.
I allas liv.
Och du gör det med honom.
-Jakob, vi gör det alla tillsammans. -Men vissa har kommit varandra närmre.
Jag erkänner.
Jag var svartsjuk... på din vänskap med Tomas.
Men det har ingen betydelse längre.
Det som betyder nåt är att han lider...
...och han behöver dig.
-Mig? -Även om du inte vet vad du ska säga.
Att du bara finns där skulle betyda mer för honom än alla vi andra.
Såja.
Andas bara.
Du får gråta, men... se till att andas.
Nej.
Vadå?
Nej, det känns fel att andas när hon inte gör det.
Jag varken kan eller vill slappna av.
Vi har sänt bud till Tel Dor, på Sarons slättland,
att vi tar henne hem.
Tel Dor. Vi är nästan framme nu.
Det här är bara början. Jag vet inte hur jag ska närma mig Kafni.
Du kanske inte behöver det.
Tomas, jag pratar med dem.
-Stanna här, vi tar hand om det. -Nej, ansvaret är mitt. Hindra mig inte.
-Vi kan väl bara fråga vad de vill? -Det är ingen fara, Z.
Tomas, jag går med dig. Vi möter dem tillsammans.
Var är hon?
Var är min dotter?
Stanna, Tomas!
Du går inte längre.
-Du är bannlyst från den här staden. -Kafni, vi delar din sorg.
Vi sörjer, men vi är inte farliga.
Varför är då min dotter död?
-Död! -Jag är så ledsen.
-Du har redan dödat mig, Tomas.
Sen gick du och dödade henne.
-Du har gjort detta. -Jag klandrar mig själv. Förlåt mig.
-Jag svek mitt löfte. -Tomas älskade Rama djupt, Kafni.
-Och hon älskade honom. -Vad är dina ord värda?
Du är en bedragare och en djävul.
En svekfull svartkonstnär!
Den största besvikelsen i mitt liv är att jag inte lärde min dotter bättre.
Hon hade ett lysande förstånd, tills du trollband henne!
Rama blev mördad av en romare, Kafni.
Och du kan inte tala för henne. Hon älskade Jesus.
Hon såg sin kallelse som en ära. Hon ville låta alla veta det, även dig.
Vi går.
Jag förbannar dig.
Och dina efterföljare.
Vi sörjer med er.
Jag ska sprida ryktet vida och brett.
Så länge blodet rinner i mina ådror
ska jag flytta berg för att avslöja dig, Jesus från Nasaret!
Hela världen ska få veta att du är en lögnare och en mördare!
Det framgår tydligt hur du känner det. Vi lämnar dig ifred nu.
Ni ska få se mig igen. Och det blir det sista ni ser!
Jag sa att det räcker nu.
JERUSALEM
JESUS ÄR MESSIAS
MÅNADEN KISLEV 30 E.KR.
-Eden, när kommer Z med frukten? -Snart.
Det är vad jag hade sagt.
Sover du bättre?
Bättre än för några månader sen, men ändå inte bra.
Du vet, när vi miste barnet...
...tog det mig några månader. Ännu längre för Eden.
Hur är det med dina böner?
Jag ber dem.
Men det är svårt att mena dem ibland.
"Jag tänker på Gud och suckar, jag grubblar och förlorar allt mod.
Du låter mig inte sluta ögonen."
Vad sägs om... att ta ledigt?
En kort tid bara, komma härifrån?
Det kan jag bara inte.
Det är för smärtsamt att vara här.
Och ändå... finns det ingenstans jag hellre skulle vilja vara.
-Färsk frukt från marknaden. -Äntligen!
-Du har väl åtminstone börjat äta igen? -Är den färsk?
-Varsågod. -Kom nu.
Tack, Z.
-Till dig... Vitlök, gul lök och malva. -Perfekt, ställ det på bänken.
-Är det färskt? -Tack.
-Varsågod.
-Det är sött. -Mm. Gott.
-Filippos, hur äter man granatäpplen? -Jo, då behöver du en kniv.
Du börjar i toppen och skär av den.
Eller så delar man det bara på mitten och plockar ut kärnorna med fingrarna.
Dela ett granatäpple på mitten?
-Är du uppfostrad av vargar? -Det kanske man kan säga.
Petrus! De gjorde sitt bästa.
-Gjorde de? -Börja inte, ni två.
Titta här, det består av fem sektioner.
Du gör skåror i de vita delarna och öppnar den som en apelsin.
-Det har ingen lärt mig. -Som sagt var.
-Har du slösat bort kärnor hela livet? -Är det här en rättegång?
Tänk alla kärnor som vi har slösat bort! Hela livet!
Vad nu, då? Jag försökte bara hjälpa er.
Som en blomma.
Bröderna gaddar ihop sig mot mig, såklart.
Fortsätt bara, kom igen.
Slösar du på kärnorna?
-I granatäpplet? -Jag bara undrar...
-Jag ville vara hjälpsam. -Gud förbjude, sånt slöseri...
Inte en kärna får gå till spillo.
-Vad tjafsar de om där inne? -Åh, inte vet jag.
De vill ha rätt om nåt, som vanligt.
Eller att nån annan har gjort fel hela livet?
-Ja, ja! Hur visste du det? -Har du inte märkt ett visst mönster?
Det är sant, de är ganska konsekventa med sina mönster.
Minns ni när det bara var vi tre?
Kan ni sakna den tiden ibland?
Vi fick ju tillbringa mer tid med dig.
Men att önska att ingen mer skulle få del av den gåvan...
Det vore själviskt.
Känns som en livstid sen dess.
En tid vi inte kan gå tillbaka till.
Vart ska vi gå?
Varför frågar du?
Vi kan inte stanna i Kapernaum för alltid.
Nej. Nej, det kan vi inte.
Låt ingen underskatta din vishet, Lille Jakob.
Inte vet jag, men...
Jag upplever det inte som vishet, utan mer...
...en känsla, bara.
I magen.
En bra känsla?
Jag kan inte beskriva den.
Försök.
På sistone har jag...
-Jag vill inte ens säga det. -Jag kan göra det.
Du har sagt saker om...
..."när du är borta", allt oftare.
Du har sagt...
...att du måste lida mycket, i händerna på de äldste och översteprästerna.
De finns inte i Kapernaum.
Det gör de inte.
Det betyder väl att vi ska ge oss av... snart.
Ursäkta, när då, sa du?
Sna...
Det är sant.
Vi ska gå söderut mot Jerusalem.
Vi lämnar Kapernaum.
Tiden är inne.
Det kommer inte bli lätt.
Ursäkta att jag avbryter.
Det gör inget.
-Eden behöver mynta och citron, hon ska... -Här.
Vad har hänt?
Finns den före detta skatteindrivaren Matteus i denna bostad?
-Vem frågar? -Praetor Gaius.
Ett ögonblick.
Tror du att Gaius vill ha Matteus tillbaka som skatteindrivare?
Vi kan ju fråga.
Jag går med Matteus och pratar med Gaius.
Visst. Kom tillbaka direkt, vi ska iväg.
Publicanus.
-Det har ingen kallat mig på länge. -Följ med oss.
Det går bra, Matteus. Petrus följer med dig.
Det är ingen fara.
-Är Matteus illa ute? -Det tror jag inte.
Taddaios, Andreas, Z... Säg till de andra att packa sina saker.
Förbered er för en resa.
-Måste du fingra på den där? -Jag svettas.
-Får jag torka pannan med den? -Försök att inte se så nervös ut.
Du ser nervös ut.
Jag är nyfiken, inte rädd.
Gaius är inte längre samma person som skrek åt dig när du lämnade jobbet.
Han har kanske svårt att rekrytera nya skatteindrivare.
-Lönen är bra, men man mister allt annat. -Tror du han vill ha rekommendationer?
Det vet nog du bättre än mig, ni har träffats oftare på sistone.
-Mer än så. -Hur sa?
Inget.
-Varför gör folk så? -Hur då?
Man säger att det är "inget", även om det är nåt. Det är konstigt.
Det betyder oftast att det är nåt du inte behöver bekymra dig över.
Eller så angår det inte dig. Eller så är det bara fel tillfälle att prata om det.
Varför inte säga det, då? Det skulle eliminera mycket förvirring.
Jovisst. Det är bara det att...
Bara vadå?
Inget.
Praetor.
-Praetor. -Praetor.
Kliv fram.
Varsågoda och sitt.
Tack för att ni kom.
-Kunde du inte ha sagt vad det gäller? -Absolut inte.
"Petrus."
Uttalar jag det rätt? Jag har det nedskrivet här.
-Nån har informerat mig om det. -Nästan rätt. Lite mjukare bara.
-Petrus. -Petrus.
-Du är en sjöfarare. -Jag var det, ja.
Du kan fortfarande knyta knopar?
-När solen går upp mot röd himmel... -Då väntar vi oss oväder.
När man tittade söderut mot Jerusalem var himlen väldigt, väldigt röd i morse.
Påbuden från Judeen, från era religiösa ledare,
är allvarliga och alltmer hotfulla.
Hur hotfulla?
Fariséerna här bevakar allt ni gör.
De vill försöka snärja er rabbi i hans ord eller handlingar.
Och jag säger er, de vill ha bort honom.
-Bort? -Tystad. Censurerad. Eller värre.
-Vad finns det för prejudikat? -Jag vet inte, kanske...
...Döparen?
Fariséerna dödade inte Johannes.
Herodes är av ert folk, en lydkung, och Galileen är under hans styre.
Saken är den, att det finns nån som bevakar oss båda väldigt noga.
Mig och dig?
Mig, hela den här staden och framför allt er grupp.
Atticus Aemilius Pulcher, en cohortes urbanae,
har blivit särskilt intresserad av Jesus.
Han bevakar aktiviteterna i Kapernaum.
Innan vi gick hit sa Jesus till mig att packa i ordning för en resa.
Han är kanske inte längre trygg här.
Jag är ålagd att krossa religiös extremism och självutnämnda ledarfigurer
snabbt och med dödligt våld.
-Om jag låter bli, eller ens tvekar... -Så vad?
Får du sparken?
Har du fått smak för makt så snabbt?
Värre. De kan misstänka att jag tror på honom.
Jaha.
-Vänta... -Jesus går säker här, det försäkrar jag er.
-Men bara om han håller en låg profil. -Det kommer inte hända.
För ett år sen, visst, då förbjöd han dem han botade att tala om det.
Men nu kan det inte hållas hemligt.
-Menar du allvar? -Han kan fortsätta missionera.
Men gör det utanför stadsgränsen, det är allt jag begär.
För hans och er säkerhet.
Ni måste samarbeta med mig om det här.
Praetor, tror du på honom?
Jag...
Jag vet nog inte ens vad det betyder.
-Varför går du inte och ser... -Jag har sett tillräckligt.
Jag har sett honom hjälpa såna som han inte har nån som helst nytta av.
Jag har hört honom säga ord som både löser livets gåtor
och fyller mig med frågor.
Att jag har sett honom får mig att göra allting...
Har din son blivit bättre?
-Va? -Han var väldigt sjuk. Mår han bättre?
-Nej. -Din son? Är Marius sjuk?
Varför tar du honom inte till Jesus?
Du har sett honom göra saker för folk som inte kan göra nåt i gengäld,
så varför inte för dig, som riskerar liv och karriär för att skydda honom?
Han behöver inte mitt beskydd.
Men jag vill inte att hans uppdrag ska fördröjas av intern osämja.
Vissa tror att hans uppdrag är att störta Rom.
-Ursäkta, varför måste Jesus träffa Marius? -Matteus.
Ett misstag jag gjorde gav mig ett barn som inte föddes av min hustru.
Gör inte ditt folk så hela tiden?
Du får ursäkta, men...
Med risk att väcka ännu mer anstöt,
ibland kan folk uppleva sig dömda för att de känner sig skyldiga.
Jag känner mig skyldig... för att jag bedrog min hustru.
-Är du ångerfull? -För det, ja.
Och jag älskar min son.
-Och han är sjuk? -Sen länge, ja.
-Så varför har du inte gått till Jesus? -Jag vet att du funderade på det.
-Du tipsade familjen om en judisk läkare. -För att jag inte är värdig.
-Det var inte jag heller. -Inte jag heller.
-Om ni visste vad jag har gjort... -Jag sa exakt samma sak.
-Jag är en utomstående. -Han gillar såna.
-Nån som inte är jude? -Javisst.
Sånt spelar ingen roll för honom.
-Vilket gör att han hamnar i trubbel. -Gaius...
...tror du att han är från Gud?
Jag förstår att det verkar skrämmande.
Såja, såja, dominus.
Du behöver inte vara rädd.
Jag tror.
-Gråter du av glädje? -Jag vet att han kan bota min son.
Låter ni mig fråga honom?
Ja... Det går väl bra.
Ja, ja. Snabbt, då.
Såja, det räcker. Vi har inte ens gått till honom än.
Där har du en poäng.
Varför står vi bara här? Min son är så gott som botad.
Nu går vi.
Konverterade han precis?
Ja.
Jakob, Johannes.
-Jesus säger att ni ska packa för att resa. -Vi är redo.
-Var ska vi mötas? -Det vanliga stället. Jag hämtar upp er.
Pojkar.
Nu är det dags.
-Vi får se. Vi hittar rätt tillfälle, vi lovar. -Hör på.
Det var den bästa dagen i mitt liv när Jesus kallade er.
Att följa Messias och hjälpa honom har inte bara varit lätt för er.
Men jag har aldrig sett er så nära varann som det senaste halvåret.
Det har varit ganska stillsamt.
Johannes, du är alltid mer försiktig.
Men han tycker mycket om dig, och det skadar inte att fråga.
-Vi har pratat om det här. -Jag vet. "Be, så ska ni få."
-Vi ska, eema. -På den här resan?
-Ja. -Vi går igenom det en gång till.
Glöm inte att ni vill sitta på hans högra och vänstra sida...
-Vi vet, eema. -Bra.
Vad väntar ni på? Hämta era saker.
Jag är nog den första juden som villigt leder en romare hem till sig.
Och jag den första soldaten som blir ledd.
Vi borde sluta flina, annars råkar vi snart illa ut.
Vänta här. Jag kollar att han är där.
Petrus! Vi tar en romare till Jesus, och han har inte gett oss tillåtelse...
Vi har sett tillräckligt för att veta att Jesus skulle vilja det här.
Gaius, hitåt.
Praetor Gaius.
Herre.
Min tjänstepojke ligger hemma förlamad.
Han har varit sjuk så länge, och nu lider han svårt, nästan döende.
Ta mig till honom.
-Herre... -Kallar du honom Herre?
Jag är inte värdig att ta emot dig i mitt hem.
Och du skulle inte känna dig bekväm som jude i en romares hem.
Men du behöver bara säga ett ord, så blir han botad.
Inte värdig?
Sanningen är...
...att barnet egentligen är min son.
Jag skäms så.
Jag borde inte ens be dig, men ändå.
Jag vet att du kan göra det.
Mästare.
Jag trodde aldrig jag skulle säga det, men... han är värdig att du gör detta.
Han älskar vårt folk. Han har hjälpt oss.
Jag vet.
Gör dig inget besvär. Du kan bota honom på avstånd
med bara en befallning.
Jag har också auktoritet och undersåtar. Säger jag till en att gå, så går han.
Säger jag "kom" till näste, så kommer han.
Allt du befaller här i världen, det kommer att ske.
Det vet jag. Även det här.
Stå upp.
-Va? -Res dig.
Hörde ni vad denne man sa?
Sannerligen, inte hos nån i Israel har jag funnit en sån tro.
Jag blev bortstött i min hemstad.
Jag hotas av mitt folks religiösa ledare.
Men den här mannen, en icke-jude,
har en mer djärv övertygelse om vad han tror att jag kan göra
än nån annan jag har stött på.
Gå nu. Det har gjorts för dig, så som du tror.
-Tack. -Tack.
Det har lyst upp min dag att få möta en sån tro.
Ja.
Va?
Vad hände?
Gaius trodde att Jesus kunde bota hans tjänare utan att ens gå dit.
Vi vet att han kan göra det.
-Men en icke-jude hade sån tro? -Exakt.
Vi frågar honom nu. Det kommer att förändra allt.
Fråga vad?
-Rabbi? -Ja, Jakob?
Minns du när du sa att vi kan be om vad som helst och få det?
Knacka, och dörren ska öppnas.
Det minns jag inte.
Var det en annan predikan? Eema sa väl...?
Jag skojar, jag minns.
-Ja, självklart. -Det visste vi ju.
Nu har vi nåt att be om, som du kan få göra.
Jag lyssnar ivrigt.
Skulle du kunna...
...låta oss två...
...sitta på din högra och vänstra sida i ditt rike?
Vad betyder det?
Alltså...
Ni vet inte vad ni ber om.
Vadå? Rabbi!
Tre gurkor och ett kålhuvud.
-Jag tar vinskinnet också. -Det stora?
Ett bra val, min herre.
Ja. Vad kostar de här två?
Utmärkt. Tack, herrn.
Tack.
Nej, det blir bra så.
Rabbi, vad är på tok?
Kan ni uthärda att dricka min bägare, eller genomgå mitt elddop?
-Ja, det kan vi. Vi är Åskans Söner. -Vi gör vad som helst för dig.
-Ni vet inte vad det innebär heller. -Berätta. Vi gör vad som helst.
När vi kommer till Jerusalem
ska Människosonen lämnas över till översteprästerna och de skriftlärde.
De ska döma honom till döden och lämna över honom till romarna.
Och de ska håna honom, spotta på honom, prygla honom och döda honom.
Men efter tre dagar ska han uppstå igen.
-Vem pratar du om? -Människosonen är väl du?
Och ni ska få dricka samma bägare som jag
och döpas i samma dop.
Men det vill ni inte än. Ni inte redo för det.
Vem som får sitta på min högra och vänstra sida bestämmer inte jag.
De platserna är till för dem som min Fader har utsett.
Ni har ingen rätt att be om nåt sånt.
Ta inte illa upp, Natanael, men vi var här långt före dig.
-Hur kan ni begära det? Inför oss alla? -Så ni vill härska, inta era högsäten?
Ska du säga.
-Jag bad inte om det, han gav mig det! -Vad betyder ens "Klippan"?
Sluta.
Ni har alla fått ledarskap och auktoritet.
Ni ingår alla i grundmuren på vilken jag ska bygga min kyrka.
Men ni tänker som icke-judarna, vars härskare styr över sina undersåtar.
Det är inte så mitt rike fungerar.
Jag har sagt er detta tidigare...
...och ni förstår det fortfarande inte.
Det måste bli ändring på detta.
För deras tankesätt ska inte gälla bland er.
Hör ni mig?
-Ja. -Ja.
Ja, rabbi.
Den som vill vara stor bland er måste bli de andras tjänare.
Den som vill vara främst bland er ska vara de andras slav.
Även Människosonen har kommit, inte för att bli tjänad, utan för att tjäna
och ge sitt liv till lösen för många.
-Lösen... för vem? -Vem hålls gisslan, rabbi?
Gå nu.
Fortsätt söderut till Jerusalem.
-Rabbi, behöver du...? -Jag kommer ikapp.
-Jag kan stanna hos dig... -Jag sa att jag kommer ikapp, Z.
Gaius!
-Du kommer inte att tro på detta... -Jag tror på det.
Va? Vad nu...?
Jag vet redan.
Pappa, titta!
Shalom.
-Va? -Det är nåt som mina vänner säger.
Det betyder frid, fullkomlig helhet. Okej?
Du har blivit hel igen.
-Sha...? -Sha...
Okej. Sha-lom.
-Shalom. -Shalom.
-Säg det två gånger.
-Shalom. Shalom. -Shalom. Shalom.
Där har vi det. Jättebra.
Shalom.
Mina höfter fylls av brinnande smärta...
...ingenting i min kropp är helt.
Jag är utan kraft, jag är helt krossad...
...jag klagar i mitt hjärtas ångest.
Herre...
...du vet allt jag längtar efter...
...varje suck ligger öppen för dig.
Mitt hjärta slår intensivt...
...min styrka avtar...
...och ljuset lämnar mina ögon.
Mina nära och kära...
...håller sig undan från min plåga...
...mina närmaste håller sig på avstånd.
Ja. Har du det? Tack.
Så där ja.
-Seb, vi är redo för första stenen. -Jag älskar det här momentet.
Den första pressningen, helgad åt Adonai allena.