Quintus Benedictus Dio.
Nakoľko si zložil sakramentum Cézarovi, Senátu, a občanom Ríma,
že budeš plniť podmienky svojej služby ako prétor Galilee pod hrozbou trestu,
a bol si uznaný vinným z vraždy občana pod tvojím dohľadom,
si týmto degradovaný, gradus deiectio,
a preradený do nižšej služby, militae mutatio, ktorú určí tribunál.
Pomaly sa ponáhľaj.
Blahoželám...
Pretór Gaius.
Chcem niečo spraviť.
Pomôcť mu.
Vieš, že so smútkom to tak nefunguje.
Zlyhávam.
V čom zlyhávaš?
Toto nie je skúška.
Byť...
veď vieš.
Neviem.
Tým, kým teraz mám byť.
Ako môžem byť pre niekoho skalou v takejto chvíli?
Thomas teraz nepotrebuje, aby si bol skalou.
Potrebuje pevnú pôdu pod nohami.
Všetko sa mu zrútilo.
Takto to na svete chodí.
Nateraz.
Strácať?
Ty vieš pravdu.
Nemôžem mu povedať, že takto to na svete chodí.
A čo ak by si nehovoril vôbec nič?
Pomohli by ti slová od Thomasa, keď si sa dozvedel o Eden a dieťatku?
Ty si zažil stratu.
Vďaka tomu si lepšie pripravený ísť a jednoducho byť s ním,
nemusíš byť skalou.
- Čo sa stalo? - Ani neviem, čo sa stalo.
Mrzí ma to.
Je preč.
Viem.
Len...
len dýchaj.
Nemôžem.
Nemôžem dýchať.
Je mi zle.
Ľahni si.
Čo môžem spraviť?
Ak by sme z nej nespustili oči.
Prosím, prestaň.
Držala som ju za ruku.
Stratila som ju.
Zavraždil ju, Mary.
Nič by nezastavilo zlo v jeho srdci.
Ani on by ho nezastavil?
Spýtaj sa ho.
Niekto by mal byť s Thomasom.
Teraz potrebuje byť sám.
Ako to vieš?
Ver mi.
To, čo chcem povedať, môžem povedať len pred vami dvoma.
- Celý deň sa mi to preháňa hlavou. - Opatrne, James.
Prečo nespravil to, čo spravil s Jairusovou dcérou?
Aj ja som nad tým rozmýšľal. Stačilo, aby vyriekol jediné slovo.
Chlapi, prisahali sme, že o tom nebudeme hovoriť.
Nikomu inému.
Vieme, čo sme videli.
Chápem váš postoj. A...
tiež som zápasil s tou istou myšlienkou pri Eden. Prečo nezasiahol? Mňa...
- Mňa hnevali jeho zázraky pre iných. - To je pochopiteľná reakcia.
- Áno. - Spomeňte si na Izaiášove slová.
„Moje myšlienky nie sú vaše myšlienky a vaše cesty nie sú moje cesty,
znie výrok Hospodina.“
„Lebo ako nebesá prevyšujú zem, tak prevyšujú moje cesty vaše cesty,
a moje myšlienky vaše myšlienky.”
Tým to nie je o nič ľahšie.
Ježiš mal dôvod na to, aby dopustil to, čo sa stalo Eden,
ktorému som vtedy nerozumel.
A možno nikdy v tomto živote neporozumiem.
Len viem, že som ho zúfalo potreboval.
Thomas nebol v Jairusovom dome.
Naisto nevie, či Ježiš vôbec dokáže niekoho oživiť.
Zato verí, že Ježiš dokáže všetko a prečo by nemal?
A bolo to dievča dôležitejšie než Ramah?
- A vaše dieťatko? - Dosť!
Sľúbili sme Ježišovi,
že to udržíme v tajnosti a je jasné, prečo to Thomas nesmie vedieť.
Čo ak to spraví znovu? Ale pre niekoho iného.
To by Thomasa zničilo.
To budeme riešiť, až na to príde, dobre?
Okrem toho, sme jeho učeníci, nie sme mu rovní.
- To som nepovedal... - Ak na niečo nepoznáme odpoveď,
nechajme Ježiša, aby hovoril sám za seba.
Ty a Matthew to zapíšete.
A čas odhalí múdrosť ukrytú v týchto záhadách.
Ja ale verím v Boha, ktorý chodí po vode.
Áno.
Asi to nerobíme dosť často.
Áno.
Oddýchni si.
Pamätáš na lov rýb?
Ako ťa starší chlapi volali James a mňa John?
Každý druhý krát trafili. A neplietli si nás len starší.
Nie.
Ľudia nás videli ako jedného, lebo sme boli stále spolu.
Všetko sme robili spolu.
Spolu sme lovili ryby, spolu sme chodili do krčmy.
Áno.
Aj do synagógy.
Spolu sme nasledovali aj Ježiša.
Potom si odišiel na misiu s Thomasom...
a keď si sa vrátil, tak...
akoby si si s ním bol bližší, než so mnou.
Ako keby bol nový a zaujímavý, zatiaľ čo ja som starý a nudný.
To som nemal v úmysle.
- Prepáč. - Nie.
Vaše puto je zjavné.
Robíme tú najdôležitejšiu vec v živote, John.
V kohokoľvek živote.
A ty ju robíš s ním.
- Všetci ju robíme spoločne. - No niektorí sa v procese zblížili.
Priznávam...
žiarlil som na vaše priateľstvo s Thomasom.
Na tom už ale nezáleží.
Záleží iba na tom, že trpí...
a potrebuje ťa.
- Mňa? - A aj keď nevieš, čo povedať,
to, že tam budeš ty, bude pre neho znamenať viac, než ktokoľvek z nás.
To je ono.
Len dýchaj.
Je v poriadku plakať. Len dýchaj.
Nie.
Čo?
Ako mám dýchať, keď ona nedýcha?
Nemôžem sa uvoľniť a ani nechcem.
Poslali sme správu do Tel Dor na Šaronskej planine,
že ju vezieme domov.
Tel Dor.
Sme skoro tam, už len kúsok.
To je len začiatok.
Netuším, ako sa postavím pred Kafniho.
Možno nebudeš musieť.
Thomas, prehovorím s ním.
- Zostaň, my sa o to postaráme. - Nie, musím to urobiť ja.
Nemôžete ma pred tým chrániť.
Len sa ich spýtam, čo chcú a poviem ti to, dobre?
Počkaj, Zee.
Thomas, pôjdem s tebou.
Urobíme to spolu.
Kde je?
Kde je moja dcéra?
Thomas, stoj!
Ďalej už nepôjdeš.
- Máte zákaz vstúpiť do mesta. - Kafni, smútime s tebou.
Smútime, no nie sme nebezpeční.
Tak prečo je moja dcéra mŕtva?
- Mŕtva. - Je mi to ľúto.
- Prepáč mi to. - Mňa si už zabil, Thomas.
A potom si zabil aj ju.
Ty za to môžeš.
Vyčítam si to.
Mrzí ma to. Nesplnil som svoj sľub.
Thomas veľmi ľúbil Ramah, Kafni.
- A ona ľúbila jeho. - Akú cenu majú tvoje slová?
Si podvodník a diabol.
Klamársky čarodejník.
Som sám zo seba sklamaný, že som to dcéru nenaučil lepšie.
Mala bystrú myseľ, až kým si na ňu nezoslal kúzlo.
Ramah zavraždil Riman, Kafni!
A ty za ňu nehovor.
Milovala Ježiša.
Cítila, že je to pre ňu cťou.
A chcela, aby to všetci vedeli, vrátane teba.
Poďme.
Preklínam ťa...
aj tvojich nasledovníkov.
Smútime s tebou.
Budem o tom šíriť správu široko-ďaleko.
Pokým mi v žilách koluje krv,
pohnem hoci aj horami, aby som ťa odhalil, Ježiš z Nazaretu!
Zariadim, aby svet vedel, že ty si klamár a hnusný vrah!
Hovoria z teba tvoje city.
Necháme ťa na pokoji.
Ešte sa uvidíme.
A až sa tak stane, bude to to posledné, čo uvidíš!
Hovorím, stačí.
IERVSALEM
JEŽIŠ JE MESIÁŠ
MESIAC KISLEV ROK 30 PO KR.
Eden, kedy príde Zee s ovocím?
Čoskoro.
To by som ti povedal aj ja.
Spávaš lepšie?
Lepšie, než pred tým, no stále nie dobre.
Po našej strate to aj mne...
trvalo pár mesiacov.
Eden ešte dlhšie.
A čo tvoje modlitby?
Modlím sa,
no občas je ťažké myslieť to úprimne.
„Keď si spomeniem na Boha, vzdychám, rozjímam a môj duch sa trápi.
Viečka mi držíš otvorené.“
Čo keby si odišiel,
hoci len na krátko, vzdialiť sa od všetkého?
Nedokážem to.
Je bolestivé byť tu,
no predsa...
by som nikde nebol radšej.
- Čerstvé ovocie priamo z trhu. - Áno!
Konečne.
- Aspoň už ješ? - Je to čerstvé?
- Nech sa páči. - Poď.
Ďakujem, Zee.
A pre teba, cesnak, cibuľa, a malva.
Áno, skvelé, polož to tam, ďakujem.
- Je to čerstvé? - Vďaka.
- Veď vidíš. - Je?
- Toto? - Zoberiem si toto.
Nechceš ochutnať z tohto?
- Ďakujem. - Za málo.
- Sladké. - To je.
- Philip, ako sa je granátové jablko? - Granátové? S nožom.
Takže...
začneš navrchu a odrežeš ho.
Alebo ho rozrež na polovicu a semiačka vyber prstami.
Rozrezať na polovicu?
- Vychovali ťa vlky? - Dá sa to tak povedať.
Peter.
Snažili sa.
- Vážne? - Nezačínajte zase.
Tak tu vidíš týchto päť sekcií.
Tie narežeš cez tie biele časti a olúpeš ho ako pomaranč.
- To ma nikto nenaučil. - Čo som povedal?
Takže vy ste tie semiačka vyhadzovali?
Budeš ma za to súdiť?
Predstav si, koľko sme ich vyhodili. Za celý život!
Čo som urobil? Len sa snažím pomôcť.
Ako kvet.
Jasné, dvaja bratia sa spojili proti mne.
Len do toho. Poďme!
- Jedno semiačko? - Iba jedno.
Ospravedlňujem sa, bolo to z nevedomosti.
- Granátové jablká. - Čo? Iba hovorím.
- Na to sa tešíme. - Nie.
- Ale možno užitočné. - Granátové jablká.
Bože chráň granátové jablko.
- Ale nie. - Vážne, Bože, chráň granátové jablko.
- Čo tam zase riešia? - Netuším.
Chcú dokázať kto má pravdu, ako vždy.
Alebo že sa niekto celý život v niečom mýlil?
Áno.
- Odkiaľ to vieš? - Ešte si si nevšimol žiadny vzorec?
To je pravda. V týchto veciach sú vcelku konzistentní.
Pamätáte, keď sme boli len mi traja?
Chýba vám to niekedy?
Mohol by som povedať, že vtedy sme asi boli viac s tebou.
No želať si, aby ten dar nedostali aj ostatní, ktorí sa k nám pridali...
To by bolo sebecké.
Akoby ubehla celá večnosť.
A už sa nemôžeme vrátiť.
Kam teraz pôjdeme?
Prečo sa pýtaš?
Nemôžeme navždy zostať v Kafarnaume.
Nie.
Nie, to nemôžeme.
Nenechaj nikoho pochybovať o svojej múdrosti.
To nemôžem posúdiť?
Ale...
nepripadá mi to ako veľká múdrosť, skôr ako...
pocit.
V mojom vnútri.
Dobrý pocit?
Neviem ho opísať.
Skús to.
V poslednom čase...
- Nechcem to ani vysloviť. - Ja to urobím.
Ty si hovoril o tom...
„Až tu nebudeš“...
stále častejšie.
Vravel si nám,
že musíš mnoho trpieť od starších, veľkňazov, a zákonníkov.
A tí nie sú v Kafarnaume.
To nie.
Takže to znamená, že sa presunieme. Čoskoro.
Prepáč, kedy pôjdeme?
Takže...
Máš pravdu.
Pôjdeme na juh do Jeruzalema.
Opustíme Kafarnaum.
Nadišiel čas.
Veci už nebudú jednoduché.
Nerád ruším.
To nevadí.
Eden ma poslala po mätu s citrónom. Chce začať robiť...
Na.
Čo sa stalo?
Nachádza sa v tomto dome bývalý publykánus Matthew?
- Kto sa pýta? - Prétor Gaius.
Moment.
Myslíš, že Gaius chce od Matthew, aby znovu vyberal dane?
Hádam sa môžeme spýtať.
Pôjdem s Matthewom. Porozprávam sa s Gaiusom.
Dobre, ale rýchlo sa vráť, odchádzame.
Publicanus.
- Tak mi dlho nikto nepovedal. - Poď s nami.
Choď, Matthew. Peter pôjde s tebou.
To je v poriadku.
Má Matthew problémy?
Nemyslím si.
Thaddeus, Andrew, Zee, choďte iným povedať, aby sa zbalili.
Pripravte sa na cestu.
- Prestaň sa s tým hrať. - Potím sa.
- Utieram si čelo. - Snaž sa nevyzerať taký nervózny.
To vyzeráš ty.
Som zvedavý, nie vystrašený.
Gaius už nie je ten, kto na teba pokrikoval, keď si opustil post.
Možno hľadá nových výbercov daní.
- Je tam dobrý plat, no stratíš iné. - Čo si myslíš, že chce?
Nevieš to lepšie ty ako ja? V poslednom čase ste boli často spolu.
- A ďalej. - Ďalej?
Ale nič.
- Prečo to ľudia vravia? - Čo?
Keď niekto povie, že o nič nejde, takmer vždy to znamená, že ide.
Je to zvláštne.
Zvyčajne to znamená, že sa kvôli tomu nemusíš trápiť.
Alebo, že ťa do toho nič nie je. Alebo nie je vhodný čas o tom hovoriť.
Tak prečo to nepovedia rovno?
Zabránilo by to mnohému zmätku vo svete.
Áno.
Ide len o to, že...
O čo?
Nič.
Prétor.
- Prétor. - Prétor.
Prosím.
Sadnite si.
Vďaka, že ste prišli.
Nemohol si poslať správu, prečo nás chceš vidieť?
Nie, to nie.
„Peter.“
Vyslovujem to správne? Zapísal som si to sem.
Niekto ma na to upozornil.
Takmer. Len trochu jemnejšie.
Peter.
- Ty si námorník. - Bol som.
Ale stále vieš viazať uzly?
- Keď je pri úsvite červená obloha... - To by sme očakávali príchod búrky.
Keď sa pozrieš na juh k Jeruzalemu, dnes ráno je tam veľmi červená obloha.
Edikty prichádzajúce z Judey od vašich náboženských vodcov
sú závažné, hrozivejšie než predtým.
A ako hrozivejšie?
Farizeji tu sledujú každý váš pohyb,
aktívne sa snažia chytiť vášho rabiho do pasce jeho slovami alebo činmi.
A vravím vám, že sa ho chcú zbaviť.
Zbaviť?
Umlčať ho.
Cenzurovať.
Horšie.
- Neviem. Povedzte, už sa to stalo? - Neviem. Možno...
Krstiteľ?
Johna nezavraždili farizeji.
Herod, jeden z vašich ľudí, klientsky kráľ a Galilee je jeho jurisdikcia.
Ide o to, že nás oboch niekto veľmi pozorne sleduje.
Mňa a teba?
Mňa, toto celé mesto, a predovšetkým vašu skupinu.
Atticus Aemilius Pulcher, cohortes urbanae,
prejavil mimoriadny záujem o Ježiša,
monitoruje aktivitu v Kafarnaume.
Keď sme išli z domu, Ježiš povedal, aby sme sa pripravili na cestu.
Možno je to preto. Už nie je v bezpečí.
Je na mňa vyvíjaný tlak, aby som rozprášil každý náboženský extrémizmus,
či vodcov povstaní.
A smrteľne.
- Ak to nespravím, alebo zaváham... - Čo?
Vyrazia ťa?
No teda, nečakal som, že ti moc zachutí tak rýchlo.
Horšie. Mohli by si myslieť, že v neho verím.
Dobre.
- Počkať. - Ježiš tu bude v bezpečí, verte mi.
Ale iba ak sa bude držať pri zemi.
To sa nestane.
Pred rokom zakazoval ľuďom, ktorých vyliečil,
aby o tom hovorili, no teraz sa tomu už nedá zabrániť.
- Ty to myslíš vážne? - Nehovorím, aby ste stopli jeho misiu,
len to robte za hranicami mesta. Nič viac nežiadam.
Pre jeho bezpečie, aj vaše.
Chcem, aby ste v tomto so mnou spolupracovali.
Prétor...
veríš v neho?
Ja...
neviem, čo to presne znamená.
- Prečo ste sa nestretli, ak... - Videl som toho dosť.
Videl som, čo robí pre ľudí bez toho, aby mal z toho akýkoľvek osoh.
Počul som ho vravieť slová, ktoré odokryli mnohé tajomstvá,
no zároveň ma zaplnili otázkami.
A práve preto, že som ho videl, robím všetko, aby...
Je tvoj syn už na tom lepšie?
- Prosím? - Bol vážne chorý.
Už mu je lepšie?
- Nie. - Syn? Stalo sa niečo Mariusovi?
Prečo si ho nevzal za Ježišom?
Videl si ho pomôcť ľuďom bez toho, aby mal z toho osoh.
Iste by to spravil, keď riskuješ život a kariéru na jeho ochranu.
Nepotrebuje moju ochranu.
Len nechcem jeho misiu spomaľovať pretvárkou a bojmi.
Niektorí veria, že jeho misiou je zvrhnúť Rím.
- Prečo má Ježiš vidieť Mariusa? - Matthew.
Spravil som chybu a mám dieťa, ktoré sa nenarodilo mojej manželke.
To sa ľuďom stáva každú chvíľu.
Ospravedlňujem sa, ale...
s rizikom ešte väčšieho zločinu,
no niekedy sú ľudia náchylní veriť, že ich odsudzujú, lebo sa cítia vinní.
Cítim sa vinný, zradil som svoju ženu.
Kajáš sa za to?
Za to áno.
Ale syna ľúbim.
- A je chorý? - Už dlho, áno.
- Tak prečo si nezašiel za Ježišom? - Viem, že si na to už myslel.
- Povedal si rodine o židovi lekárovi. - Lebo nie som hoden.
To ani ja.
A ani ja nie.
- Neviete, čo všetko som spravil. - To som mu povedal tiež.
- Nepatrím k vám. - Takých ľudí má práve najradšej.
Takých, ktorí nie sú Židia?
- Áno. - Áno.
To mu je jedno.
- Preto sa dostáva do takých problémov. - Gaius...
veríš, že je od Boha?
Viem, že sa to musí zdať desivé.
Ale no tak, dominus.
Nemusíš sa báť.
Verím tomu.
A plačeš od radosti?
Viem, že dokáže uzdraviť môjho syna.
Môžem sa ho spýtať?
Áno. Myslím, že áno.
Ale rýchlo.
Dobre. V poriadku, to už stačilo. Ešte sme za ním ani neboli.
To je pravda.
Tak na čo čakáme? Môj syn je už v podstate zdravý.
Poďme.
Práve konvertoval?
Áno.
James, John.
- Ježiš vraví, že sa máme zbaliť. - Sme pripravení.
- Kde sa stretneme? - Ako zvyčajne. Ešte sa tu zastavím.
Chlapci.
To je príležitosť.
Uvidíme. Nájdeme vhodnú chvíľu, sľubujeme.
Počujte.
Hoci to bol najlepší deň môjho života, keď vás Ježiš povolal,
viem, že byť s Messiahom a robiť jeho dielo je veľká ťarcha.
Ešte nikdy ste si neboli takí blízki, ako teraz. Nechcem, aby to skončilo.
Bolo to pokojnejšie obdobie.
John, vždy si bol ten opatrnejší.
No k tebe cíti hlbokú náklonnosť a nič sa nestane, ak sa opýtaš.
- Už sme o tom hovorili. - Viem. „Proste a dostanete.“
Áno.
- Spravíme to, Eema. - Na ceste?
- Áno. - Prejdime si to ešte raz.
A nezabudnite, máte sedieť po pravici a ľavici v jeho sláve...
- Áno, vieme, Eema. - Nezabudneme
Dobre.
Čo stojíte? Choďte si po veci.
Som prvý Žid, ktorý dobrovoľne vedie rímskeho vojaka domov.
A ja som prvý vojak, ktorého vedú.
Netvárme sa tak šťastne, inak budú problémy.
Počkaj. Pozriem sa, či je tu.
Peter. Vedieme Rimana za Ježišom, hoci to nedovolil, ani to nežiadal...
Už sme toho videli dosť na to, aby sme vedeli, že toto by si želal.
Gaius, poď.
Prétor Gaius.
Pane.
Môj sluha leží doma ochrnutý.
Už veľmi dlho je chorý a hrozne sa trápi, hrozí mu smrť.
Vezmi ma k nemu.
- Pane... - Voláš ho Pane?
Nie som hoden, aby si vošiel pod moju strechu.
A viem, že by si sa ako Žid necítil dobre v dome Rimana.
Ale prosím, povedz iba slovo a môj sluha ozdravie.
Nie si hoden?
Pravda je...
že ten chlapec je v skutočnosti môj syn.
Hrozne sa hanbím.
Nemal by som ťa o to vôbec žiadať, no žiadam.
A viem, že to dokážeš.
Majster...
Nemyslel som, že to poviem...
no je hoden, aby si to spravil.
Miluje náš národ. Pomohol nám.
Ja viem.
Prosím, neobťažuj sa.
Môžeš ho uzdraviť na diaľku jediným svojim slovom.
Tiež mám pod sebou podriadených vojakov.
Keď poviem jednému: „Choď“, tak ide,
a druhému: „Poď“, tak príde.
Čokoľvek, čo na tomto svete prikážeš, stane sa.
Viem to.
Aj toto.
Postav sa.
- Čo? - Vstaň.
Všetci ste ho počuli?
Hovorím vám, že u nikoho v Izraeli som nenašiel takú veľkú vieru.
Odmietli ma v mojom rodnom meste,
a ohrozujú ma náboženskí vodcovia mojich vlastných ľudí,
a predsa tento muž...
pohan, má väčšiu istotu v to, čo verí, že dokážem,
ako ktokoľvek iný, s kým som sa doteraz stretol.
Choď. A nech sa ti stane tak, ako si uveril.
- Ďakujem. - Ja ďakujem.
Svojou silnou vierou si mi rozjasnil tento deň.
Áno.
Čo?
Čo sa stalo?
Gaius veril, že Ježiš vylieči sluhu bez toho, aby vošiel do jeho domu.
Vieme, že to dokáže.
No taká viera u pohana?
Presne.
Poďme na to. Spýtajme sa.
Všetko to zmení.
Čo sa chcete spýtať?
Áno.
- Rabbi. - Áno, veľký James?
Povedal, si, že môžeme o čokoľvek požiadať a bude nám to dané.
Klopte a otvorí sa vám.
To si nepamätám.
A bolo to tak? Myslel som, eema, vravela, že to tak je...
Žartujem. Pamätám sa.
Jasné.
- Áno, to sme vedeli. - Áno.
Chceme, aby si nám splnil, o čo ťa požiadame.
Som samé ucho.
Dovolíš nám...
sedieť...
po tvojej pravici a ľavici v tvojom kráľovstve?
Čo to znamená?
Takže...
Neviete, čo si žiadate.
Čo?
Rabbi.
Daj mi tri uhorky a jednu kapustu. Áno.
Vezmem si to víno.
- To veľké? - Áno, to veľké.
Dobrý výber, pane.
Áno.
Koľko za týchto?
Dobre.
Ďakujem.
Nie, to je dobré.
Rabbi, čo sa stalo?
Môžete piť z kalichu, z ktorého pijem ja,
alebo byť pokrstení krstom, ktorým som ja pokrstený?
- Áno, môžeme. Sme synovia hromu. - Spravíme pre teba hocičo.
- Veď ani neviete, čo to znamená. - Povedz nám to. Spravíme čokoľvek.
Keď vojdeme do Jeruzalema,
Syn človeka bude vydaný veľkňazom a zákonníkom.
A odsúdia ho na smrť a potom ho hneď vydajú pohanom,
aby ho vysmiali, zbičovali, a ukrižovali na kríži.
A tretieho dňa bude vzkriesený.
- O kom to hovoríš? - Veď Syn človeka si ty.
Z kalicha, z ktorého pijem ja, budete piť.
Aj krstom, ktorým som pokrstený, budete pokrstení.
No ešte to nechcite.
Nie ste na to pripravení.
Ale miesto po mojej pravici a ľavici nie je mojou vecou!
Tie miesta patria tým, pre ktorých boli pripravené Otcom!
Nemáte právo žiadať ho o to.
Nič v zlom, Natanael, ale sme tu dávno pred tebou.
- Ako to môžete? A pred nami všetkými. - Tak vysoké pozície a čestné miesta?
Pozrime, kto hovorí.
- Ja som o to nežiadal! Sám mi to dal! - Ani nevieš, čo znamená „skala“!
Prestaňte!
Vám všetkým bolo udelené vedenie a autorita.
Všetci tvoríte základ, na ktorom postavím svoju cirkev.
Myslíte ako pohania, ktorých vládcovia panujú nad svojimi podriadenými.
Tak to v mojom Kráľovstve nefunguje.
Už som vám to vravel...
no vy to stále nechápete.
To sa musí zmeniť...
lebo ich spôsoby, nebudú aj vašimi.
Počujete ma?
- Áno. - Áno.
- Áno, Rabbi.
Ale kto sa chce stať medzi vami veľký, bude váš služobník,
a kto chce byť medzi vami prvý, bude sluha všetkých.
Ani Syn človeka neprišiel, aby sa dal obsluhovať, ale aby slúžil,
a dal svoj život ako výkupné za mnohých.
Výkupné za koho?
Koho držia v zajatí, Rabbi?
Choďte.
Pokračujte do Jeruzalema.
- Rabbi, nepotrebuješ... - Dobehnem vás.
- Zostanem s tebou. - Hovorím, že vás dobehnem, Zee.
Gaius!
- Tomu neuveríš! - Ale uverím.
Počkaj, čo?
Čo?
Už to viem.
Ocko, pozri!
Šalom.
- Čo? - To vravia moji priatelia.
Znamená to mier a celistvosť.
Jasné?
Si opäť úplný.
Ša...
Dobre.
Šalom.
- Šalom. - Šalom.
- Ešte dvakrát.
- Šalom. - Šalom.
To je ono. Výborne.
Šalom.
Lebo mám bedrá zapálené...
a zdravého miesta na mojom tele niet.
Som otupený a zdrvený,
kvíliacim srdcom nariekam.
Pane...
predostrel som ti želanie...
a moje vzdychanie neskrývam.
Srdce mi búcha.
Sila ma opustila.
A svetlo mojich očí? Aj to zhaslo.
Moji milí a priatelia...
neuniesli moju chorobu.
Moji príbuzní stoja obďaleč.
Áno. Máš to?
Ďakujem.
To je ono.
Zeb, je to pripravené na prvý kameň.
Túto časť milujem.
Prvé lisovanie, posvätné pre samotného Pána.
VYVOLENÍ