Kvinte Benedikte Dione,
položio si zakletvu Cezaru, senatu i narodu Rima
da ćeš kao pretor Galileje djelovati u skladu sa zakonom i pod prijetnjom kazne.
Nakon što si proglašen krivim za ubojstvo građanke pod svojom skrbi,
bit ćeš degradiran, gradus deiectio,
i bit će ti dodijeljena niža služba, militae mutatio,
o čemu će odlučiti tribunal.
Žuri polako.
Čestitam,
pretore Gaju.
Želim nešto učiniti.
Želim mu pomoći.
Znaš da to ne ide tako s tugom.
Podbacio sam.
U čemu?
Ovo nije ispit.
Kao...
Znaš.
Ne znam.
Kao onaj tko bih sada trebao biti.
Kako da nekomu budem stijena u ovakvom trenutku?
Toma sad ne treba stijenu.
Treba čvrsto uporište.
Izgubio je svoj svijet.
Tako to ide na Zemlji.
Zasad.
Gubitak?
Znaš istinu.
Ne mogu mu reći da tako to ide na Zemlji.
Onda mu nemoj ništa reći.
Bi li ti Tomine riječi pomogle kad si doznao za Eden i dijete?
Iskusio si gubitak.
Zbog toga možeš otići k njemu i biti s njime,
umjesto da budeš stijena.
Što se dogodilo? Ne znam što se dogodilo.
Žao mi je.
Nema je više. Nema.
Znam.
Samo...
Samo diši.
Ne mogu.
Ne mogu disati.
Povraćat ću.
Lezi.
Što mogu učiniti?
Što da je nismo izgubile iz vida?
Nemoj.
Držala sam je za ruku.
Izgubila sam je.
Ubijena je, Marijo.
Ništa nije moglo spriječiti zlo u njegovu srcu.
Je li ga on mogao zaustaviti?
Pitaj ga.
Netko bi trebao biti s Tomom.
Ne, sada treba biti sâm.
Kako znaš?
Vjeruj mi.
Ono što ću reći mogu reći samo pred vama dvojicom.
Cijeli mi se dan mota po glavi. -Budi oprezan, Jakove.
Zašto Isus nije učinio ono što je učinio Jairovoj kćeri?
I ja sam to pomislio. Da je rekao riječ, to se ne bi dogodilo.
Momci, zakleli smo se da to nećemo spominjati.
Nikom drugom.
Znamo što smo vidjeli.
Razumijem te.
I mene je to pitanje mučilo zbog Eden. Zašto se nije umiješao?
Zamjerao sam mu što drugima izvodi čuda. -To mi se čini kao razumna reakcija.
Da. -Sjetite se Izaijinih riječi.
Jer misli vaše nisu moje misli i puti moji nisu vaši puti,
riječ je Jahvina.
Visoko je iznad zemlje nebo, tako su puti moji iznad vaših putova,
i misli moje iznad vaših misli.
Sad mi nije ništa lakše.
Isus je imao razlog zašto je dopustio da se to dogodi Eden.
Tada ga nisam shvaćao.
Možda u ovom životu neću ni shvatiti.
Ali znam da sam očajan zbog Tome.
Toma nije bio u Jairovoj kući.
Ne zna da Isus može nekoga vratiti iz mrtvih.
Ali vjeruje da Isus može učiniti bilo što. Zašto ne bi?
Je li Jairova kći bila važnija od Reme?
Od tvog nerođenog djeteta? -Dosta!
Rekli smo Isusu da ćemo to tajiti.
A sada, više nego ikada, jasno je zašto Toma to ne smije doznati.
Što ako Isus to opet učini, ali za nekog drugog?
To bi uništilo Tomu.
Nemojmo brzati.
Osim toga, njegovi smo učenici. Nismo ravnopravni s njime.
Nikad to nisam rekao. -Ako ne znamo odgovor na nešto,
možemo pustiti Isusa da sâm govori.
Ti ćeš to zapisati, kao i Matej.
Vrijeme će otkriti skrivenu mudrost u tim zagonetkama.
Ja vjerujem u Boga koji hoda po vodi.
Da.
Čini se da to premalo radimo.
Da.
Odmori se.
Sjećaš se kad smo lovili ribu?
Stariji su te zvali Jakov, a mene Ivan.
Katkad bi pogodili. I ne samo stari.
Ne.
Ljudi su nas smatrali istima jer smo uvijek bili zajedno.
Sve smo zajedno radili.
Zajedno smo lovili ribu, zajedno smo odlazili u Čekić.
Da.
I u sinagogu.
Zajedno smo slijedili Isusa.
Ali kad si otišao na zadatak s Tomom,
vratio si se
i činilo mi se da si bliži s njime nego sa mnom.
Kao da je nov i zanimljiv, a ja sam star i dosadan.
Nisam to htio.
Oprosti. -Ne.
Vaša je veza jasna.
Radimo nešto najvažnije u svom životu, Ivane.
Nešto najvažnije na svijetu.
I to radimo s njime.
Jakove, zajedno to radimo. -Ali neki su se pritom zbližili.
Priznajem
da sam ti zavidio na prijateljstvu s Tomom.
Ali to sada nije važno.
Važno je da on pati.
Treba te.
Mene? -Iako ne znaš što reći,
ako budeš uz njega, to će više pomoći nego što bismo mi mogli.
Tako.
Samo diši.
U redu je plakati. Samo diši.
Ne.
Što?
Čini se pogrešnim disati kad ona ne diše.
Ne mogu se opustiti, niti to želim.
Javili smo im u Dor, u Šaronskoj ravnici,
da je dovodimo kući.
Dor.
Još malo. Tu je, ispred.
Ovo je tek početak.
Nemam pojma kako ću pred Kafnija.
Možda nećeš morati.
Toma, ja ću razgovarati s njima.
Ostani ovdje. Riješit ćemo to. -Ne, to moram ja.
Neću da me zaštitiš od toga.
Pitat ćemo ih što žele i javiti ti.
U redu je, Šimune Zelote.
Toma, ići ću s tobom.
Zajedno ćemo se suočiti s njima.
Gdje je ona?
Gdje je moja kći?
Toma, stani.
Nećeš dalje.
Zabranjujem vam da uđete u grad. -Kafni, u koroti smo s tobom.
Tugujemo, ali nismo opasni.
Zašto je onda moja kći mrtva?
Mrtva! -Užasno mi je žao.
Žao mi je. -Mene si već ubio, Toma.
A onda si ubio i nju.
Ti si kriv za ovo.
Krivim sebe.
Oprosti, nisam ispunio obećanje.
Toma je silno volio Remu, Kafni.
I ona je voljela njega. -Koliko vrijede tvoje riječi?!
Prevarant si i vrag.
Prevarantski čarobnjak!
Najviše u životu žalim zbog toga što nisam bolje učio kćer.
Bila je iznimno inteligentna, dok je ti nisi začarao.
Remu je ubio Rimljanin, Kafni.
Ne govoriš u njezino ime.
Voljela je Isusa.
Svoj je poziv smatrala časnim.
Htjela je da svi to znaju, pa i ti.
Hajdemo.
Proklinjem tebe
i tvoje sljedbenike.
Tugujemo s tobom.
Proširit ću glas nadaleko i naširoko.
Dok god krv kola mojim žilama,
pomaknut ću planine da te razotkrijem, Isuse iz Nazareta!
Pobrinut ću se da svi znaju da si lažljivac i ubojica!
Rekao si što si htio.
Ostavljamo te u miru.
Opet ćeš me vidjeti.
Kad me vidiš, bit će ti to posljednje!
Dosta, rekao sam.
JERUZALEM
ISUS JE MESIJA
MJESEC KISLEV 30. GODINA
Eden, kad će Šimun Zelot donijeti voće?
Uskoro.
To bih i ja rekao.
Spavaš li bolje?
Bolje nego prije nekoliko mjeseci, ali još loše.
Kad smo mi doživjeli gubitak,
trebalo mi je više mjeseci da to prebolim.
Eden još i dulje.
Kako je s molitvom?
Molim se.
Ali katkad mi je teško unijeti značenje.
Spominjem se Boga i uzdišem; kad razmišljam, daha mi nestane.
Vjeđe moje držiš.
Jesi li razmišljao o odlasku?
Da se makar nakratko makneš?
Ne mogu.
Previše mi je bolno biti ovdje,
a s druge strane,
nigdje ne bih radije bio.
Svježe voće s tržnice. -Napokon!
Barem opet jedeš, zar ne? -Svježe je.
Izvoli. -Dođi.
Hvala, Šimune.
A za tebe češnjak, luk i sljez.
Bravo, savršeno. Stavi to na pult.
Je li svježe? -Hvala.
Svježe je?
Ovo? -Dobro.
Uzet ću ovu. -Hoćeš kušati?
Hvala. -Nema na čemu.
Slatko. -Da, dobra je.
Filipe, kako se jede nar? -Nar? Trebaš nož.
Ovako.
Kreneš od vrha i odrežeš mu glavu.
Možeš ga samo prepoloviti i prstima izvaditi sjemenke.
Da nar prerežeš napola?
Odrastao si s vukovima? -Možeš to i tako reći.
Petre.
Dali su sve od sebe.
Jesu li? -Ne počinjite.
Pogledaj. Ima pet dijelova.
Moraš zarezati bijele dijelove i onda ga otvoriti, kao naranču.
Nitko me to nije naučio. -Eto vidiš.
Cijeli život bacaš sjemenke nara?
Zar mi se sudi?
Cijeli smo život bacali sjemenke nara.
Što sam učinio? Samo želim pomoći.
Cvijet.
Naravno da se braća udružuju protiv mene.
Mogu se baciti. -Samo izvolite.
A sjemenka? -Samo jedna.
Bacaš ih? -Oprosti. Nisam znao.
Nar. -Što? Samo razgovaram.
U to ime... -Ne.
Možda ti pomogne.
Ne dao Bog nara.
Ne. -Ne dao Bog nara.
O čemu razgovaraju? -Ne znam.
Žele imati pravo o nečemu, kao i inače.
Ili pokazati kako netko cijeli život griješi?
Da.
Kako si znao? -Nisi uočio obrazac ponašanja?
Istina. Čvrsto se drže svojih obrazaca.
Sjećate se kad smo bili samo nas trojica?
Nedostaju li vam ti dani?
Mogao bih reći da smo tada više vremena provodili s tobom.
Ali željeti da nam se drugi nisu pridružili i iskusili taj dar...
Bilo bi sebično.
Kao da je to bilo u drugom životu.
Kojem se ne možemo vratiti.
Kamo ćemo?
Zašto pitaš?
Ne možemo ostati u Kafarnaumu.
Ne.
Ne možemo.
Neka nitko ne podcijeni tvoju mudrost, Mali Jakove.
Tko sam ja da išta kažem?
Ali...
Meni se to ne čini kao mudrost, više...
Više osjećaj.
U dubini duše.
Dobar osjećaj?
Ne mogu ga opisati.
Pokušaj.
U zadnje vrijeme sam...
Ne znam što bih rekao. -Ja ću.
Govorio si
o vremenu kad te ne bude.
Sve češće to spominješ.
Rekao si nam
da ćeš mnogo patiti zbog starješina i visokih svećenika.
Oni nisu u Kafarnaumu.
Nisu.
To znači da ćemo uskoro krenuti.
Oprosti, kad točno?
Uskoro.
Istina je.
Krenut ćemo na jug, prema Jeruzalemu.
Otići ćemo iz Kafarnauma.
Došlo je vrijeme.
Više ništa neće biti jednostavno.
Oprostite što smetam.
U redu je.
Eden me poslala da pitam za metvicu i limun. Spremna je...
Izvoli.
Što se dogodilo?
Je li bivši publikan Matej u ovoj kući?
Tko pita? -Pretor Gaj.
Samo trenutak.
Ne misliš valjda da Gaj kani vratiti Mateja kao carinika?
Možemo pitati.
Idem s Matejem. Razgovarat ću s Gajem.
Dobro, ali odmah se vratite. Krećemo na putovanje.
Publikane.
Već me dugo nitko nije tako zvao. -Pođi s nama, molim te.
U redu je, Mateju. Petar ide s tobom.
U redu je.
Je li Matej u nevolji?
Ne bih rekao.
Tadeju, Andrija, Šimune, recite ostalima da skupe stvari.
Pripremite se za putovanje.
Prestani se vrpoljiti. -Znojim se.
Smijem li obrisati čelo? -Nemoj izgledati tako napeto.
Ti izgledaš napeto.
Znatiželjan sam, nisam uplašen.
Gaj nije isti čovjek koji je vikao za tobom kad si otišao.
Možda ne može skupiti nove carinike.
Plaća je dobra, ali izgubiš sve. -Misliš da traži savjete?
Ti ćeš to znati bolje nego ja. Više se družiš s njime.
A i šire. -Šire?
Ništa.
Zašto to ljudi rade? -Što to?
Kad netko kaže da ništa nije nešto, to uvijek znači da jest nešto.
Baš čudno.
Kad kažu da nije ništa, to znači da se ne moraš brinuti.
Ili da nije tvoj problem. Ili da nije dobar trenutak.
Zašto ne kažu nešto od toga?
Tako bi uklonili mnoge zabune.
Istina.
Ali...
Ali što?
Ništa.
Pretore.
-Pretore.
Izvolite.
Sjednite, molim vas.
Hvala vam što ste došli.
Nisi nam mogao reći zašto nas zoveš?
Nipošto.
Petar.
Jesam li to dobro izgovorio? Negdje sam to zapisao.
Netko mi je ukazao na to.
Blizu si. Malo mekše.
Petar.
Moreplovac si. -Da, bio sam.
Još znaš vezati čvorove?
Kad se ujutro nebo zacrveni... -Znači da će biti oluje.
Kad pogledaš prema jugu i Jeruzalemu, jutros je nebo jarko crvene boje.
Ukazi vaših vjerskih vođa iz Judeje
ozbiljni su i prijeteći, više nego ikad prije.
Kako to misliš?
Farizeji u Kafarnaumu prate svaki vaš potez.
Pokušavaju vašeg rabina uhvatiti u zamku njegovim riječima i djelima.
Žele da nestane.
Da nestane?
Žele ga ušutkati.
Cenzurirati.
Ili nešto gore.
Ne znam. Recite mi. Postoji li presedan? -Ne znam. Možda...
Krstitelj?
Ne, farizeji nisu ubili Ivana.
Herod je jedan od vaših, marionetski kralj, a Galileja je njegova.
Netko pomno promatra nas obojicu.
Mene i tebe?
Mene, ovaj grad, a osobito vašu skupinu.
Atik Emilije Pulher, cohortes urbanae,
posebno se zanima za Isusa.
Prati događanja u Kafarnaumu.
Kad smo odlazili, Isus mi je rekao da se pripremim za putovanje.
Možda je to razlog. Ovdje više nije siguran.
Pritišću me da brzo ugušim bilo kakav vjerski ekstremizam
ili odmetnute vođe koji pozivaju na ustanak.
Bez milosti.
Ako to ne učinim ili budem oklijevao... -Što?
Otpustit će te?
Nisam očekivao da će ti se moć tako brzo svidjeti.
Još gore. Posumnjat će da vjerujem u njega.
Dobro.
Čekaj. -Isus će u Kafarnaumu biti siguran.
Ali samo ako se ne bude isticao.
To se neće dogoditi.
Lani je zabranjivao onima koje je izliječio
da ikomu išta kažu, ali to se više ne može zaustaviti.
Bio si ozbiljan? -Ne tražim da prekine svoju zadaću.
Ali neka to radi izvan grada. Samo to tražim.
Radi njegove i vaše sigurnosti.
Molim vas da surađujete sa mnom.
Pretore,
vjeruješ li u njega?
Ja...
Nisam siguran što to znači.
Zašto nisi otišao k njemu ako... -Dovoljno sam vidio.
Vidio sam što radi onima koji mu nisu ni od kakve pomoći.
Čuo sam njegove riječi koje mi otkrivaju životne zagonetke
i ispunjavaju me pitanjima.
Upravo zbog toga činim sve...
Je li tvojem sinu bolje?
Što? -Bilo je to davno. Bio je bolestan.
Je li mu bolje?
Nije. -Sinu? Marije nije dobro?
Zašto ga nisi odveo Isusu?
Vidio si da pomaže onima koji mu nikako ne mogu pomoći.
Zašto ne bi pomogao tebi koji riskiraš život i karijeru da ga zaštitiš?
Ne treba moju zaštitu.
Ne želim da poziranje i sukobi uspore njegov zadatak.
Neki vjeruju da mu je zadatak svrgnuti Rim.
Oprosti, zašto Isus mora vidjeti Marija? -Mateju.
Pogriješio sam i dobio dijete koje mi nije rodila žena.
Zar se to vama ne događa neprestano?
Oprosti, ali...
Možda ću te još više uvrijediti,
ali ljudi katkad misle da ih netko osuđuje jer se osjećaju krivima.
Osjećam se krivim što sam izdao ženu.
Kaješ li se?
Da, zbog toga.
I volim svoga sina.
Bolestan je? -Već dugo.
Zašto nisi posjetio Isusa? -Znam da si razmišljao o tome.
Rekao si obitelji za židovskog liječnika. -Nisam dostojan.
Nisam ni ja bio.
Ni ja.
Ne znate što sam činio. -Upravo sam to i ja rekao.
Ne pripadam vama. -Takve najviše voli.
One koji nisu Židovi?
Da.
Te razlike njemu ništa ne znače.
Zato je u tolikoj nevolji. -Gaju.
Vjeruješ li da ga je Bog poslao?
Znam da se čini zastrašujućim.
Opusti se, dominuse.
Nema razloga za strah.
Vjerujem.
Plačeš od sreće?
Znam da mi može izliječiti sina.
Dopustit ćete mi da ga pitam?
Da, hoćemo.
Dobro. Samo brzo.
Dobro. Dosta je bilo. Nismo ga još ni vidjeli.
Imaš pravo.
Zašto samo stojimo? Moj je sin praktički izliječen!
Hajdemo!
Upravo se preobratio?
Da.
Jakove, Ivane.
Isus kaže da uzmete stvari za putovanje. -Bit ćemo spremni.
Gdje ćemo se naći? -Kao i uvijek. Najprije ću doći ovamo.
Momci.
Vrijeme je.
Vidjet ćemo. Pronaći ćemo pravo vrijeme.
Slušajte me.
Najljepši mi je dan u životu bio kad vas je Isus pozvao,
ali znam da druženje s Mesijom i rad s njime mogu biti veliko breme.
Nikad niste bili bliži nego u ovih šest mjeseci. Ne želim da to završi.
Bilo je mnogo mirnije.
Ivane, uvijek si bio oprezniji.
Istinski te voli. Ne škodi pitati.
Razgovarali smo o tome. -Znam. Ištite i bit će vam dano.
Da.
Pitat ćemo ga. -Na ovom putovanju?
Da. -Ponovimo to još jedanput.
Ne zaboravite na to da mu sjedite zdesna i slijeva u njegovoj slavi...
Da, znamo, eema.
Dobro.
Što čekate? Idite po stvari.
Prvi sam Židov koji svojevoljno vodi rimskog vojnika do njegove kuće.
A ja sam prvi vojnik kojega vode.
Prestani izgledati tako sretno. Naći ćemo se u nevolji.
Pričekaj da provjerim je li unutra.
Petre, vodimo Rimljanina Isusu, ali nije nam dao dopuštenje...
Obojica smo dosad vidjeli dovoljno toga da znamo da bi Isus to htio.
Gaju, dođi.
Pretore Gaju.
Gospodine.
Moj dječak sluga leži kod kuće paraliziran.
Dugo je bolestan i teško pati. Na samrti je.
Odvedi me k njemu.
Gospodine... -Zoveš ga gospodine?
Nisam dostojan da uđeš pod krov moj.
I znam da se kao Židov ne bi osjećao ugodno u domu jednog Rimljanina.
Samo reci riječ i on će biti izliječen.
Nisi dostojan?
Istina je...
Taj je dječak zapravo moj sin.
Užasno se sramim.
Ne bih te trebao moliti za to, ali molim te.
Znam da to možeš učiniti.
Učitelju...
Nisam mislio da ću ovo ikad reći,
ali dostojan je tvoje pomoći.
Voli naš narod. Pomogao nam je.
Znam.
Nemoj se gnjaviti.
Možeš ga izliječiti na daljinu, samo jednom riječju.
Imam pod sobom vojnike.
Ako jednom kažem da ide, otići će.
Ako drugomu kažem da dođe, doći će.
Što god zapovjediš na ovome svijetu, to će se dogoditi.
Znam to.
Čak i to.
Ustani.
Što? -Digni se.
Jeste li ga čuli?
Zaista, kažem vam, ni u koga u Izraelu ne nađoh tolike vjere.
Otjerali su me iz rodnoga grada,
prijete mi vjerski vođe moga naroda,
ali ovaj čovjek,
pogan, ima više vjere u ono što vjeruje da mogu učiniti
od ikoga koga sam sreo.
Idi. Neka ti bude kako si vjerovao.
Hvala. -Hvala tebi.
Susret s takvom vjerom uljepšao mi je dan.
Dobro.
Što je?
Što se dogodilo?
Gaj je vjerovao da mu Isus može izliječiti slugu na daljinu.
Znamo da to može.
Ali da pogan tako vjeruje?
Upravo tako.
Učinimo to sada. Pitajmo ga.
To će sve promijeniti.
Što da pitate?
Da.
Rabine? -Da, Veliki Jakove?
Sjećaš se kad si rekao da možemo tražiti bilo što i da ćemo to dobiti?
Kucajte i otvorit će vam se.
Ne sjećam se toga.
To je prava propovijed. Zar nije eema rekla da je...
Šalim se. Sjećam se toga.
Naravno.
Znali smo to. -Da.
Želimo te nešto zamoliti i htjeli bismo da to učiniš.
Jedva čekam čuti.
Bi li nam
dopustio
da u tvojem kraljevstvu sjednemo jedan zdesna, a drugi slijeva?
Što to znači?
Tako da...
Ne znate što tražite.
Što?
Rabine!
Tri krastavca i jedan kupus. Da.
Uzet ću mjeh s vinom.
Ovaj veliki? -Da, veliki.
Dobar izbor, gospodine.
Da.
Koliko za ova dva?
Odlično.
Hvala, gospodine.
Hvala.
Ne, u redu je.
Rabine, što je bilo?
Možete li piti čašu koju ja pijem,
ili krstiti se krstom kojim se ja krstim?
Možemo. Mi smo Sinovi Groma. -Sve ćemo učiniti za tebe.
Ne znate ni što to znači. -Reci nam. Učinit ćemo sve.
To znači da kad odemo u Jeruzalem,
Sin Čovječji bit će predan glavnim svećenicima i pisarima,
a oni će ga osuditi na smrt i predati poganima,
da ga izruguju, pljuju po njemu, izbičuju i razapnu,
ali on će treći dan uskrsnuti.
O komu to govoriš? -Nisi li ti Sin Čovječji?
Čašu koju ja pijem pit ćete
i krstom kojim se ja krstim bit ćete kršteni.
Ali to ne želite sada.
Niste spremni za to.
Sjesti meni zdesna ili slijeva nisam ja vlastan dati.
To je onih kojima je pripravio moj Otac.
Nemate pravo to tražiti.
Oprosti, Natanele, ali ovdje smo dulje od tebe.
Kako ste to mogli tražiti? Pred svima! -Vladajući položaj, ugledna mjesta.
Pravi se javio.
Nisam to tražio. On mi je to dao. -Ni ne znaš što znači biti stijena.
Prestanite!
Svi ste dobili vodstvo i ovlast.
Svi ste vi temelj na kojima gradim svoju crkvu.
Ali razmišljate poput pogana, čiji vladari tlače svoje podanike.
U mojem kraljevstvu to nije tako.
Već sam vam to rekao,
ali i dalje ne razumijete.
To se mora promijeniti
zato što njihov način neće biti vaš.
Čujete li me?
Čujemo.
Da. -Čujemo, rabine.
Tko hoće da među vama bude najveći, neka vam bude poslužitelj!
I tko hoće da među vama bude prvi, neka svima bude sluga.
Jer ni Sin Čovječji nije došao da bude služen, nego da služi
i život svoj dade kao otkupninu za mnoge.
Otkupninu za koga?
Tko je otet, rabine?
Idite.
Nastavite na jug prema Jeruzalemu.
Rabine, trebaš li... -Sustići ću vas.
Mogu ostati s tobom. -Sustići ću vas, rekoh.
Gaju.
Nećeš vjerovati! -Vjerujem.
Što?
Već znam.
Tata, gledaj!
Šalom!
Što? -To moji prijatelji kažu.
Znači mir i cjelovitost.
Dobro?
Opet si cjelovit.
Ša...
Dobro.
Šalom.
-Šalom.
Šalom. -Sad recite dvaput.
Šalom šalom.
Tako je! Bravo!
Šalom!
Moji bokovi puni su ognjice.
Na tijelu mi ništa zdravo nema.
Iscrpljen sam i satrven posve,
stenjem od jecanja srca svojega.
O, Gospode,
sve su mi želje pred tobom,
i vapaji moji nisu ti skriveni.
Srce mi udara silno,
snaga me ostavlja
i svjetlost vida očinjeg gasi se.
Prijatelji i drugovi
od rana mojih uzmakoše,
i moji najbliži stoje daleko.
Da. Uspjela si?
Hvala.
Eto ga.
Zebedeju, sve je spremno za prvi kamen.
Obožavam ovaj dio.
Prvo prešanje, sveto za samog Adonaja.
ODABRANI