Quintus Benedictus Dio.
Koska vannoitte lippuvalan keisarille, senaatille ja Rooman kansalle, -
että täyttäisitte palvelusehdot Galilean preettorina rangaistuksen uhalla, -
ja teidät todettiin syylliseksi vastuullanne olevan kansalaisen murhaan, -
teidät täten alennetaan, gradus deiectio, -
ja siirretään alempaan tehtävään, militae mutatio, josta oikeus päättää.
Kiirehdi hitaasti.
Onneksi olkoon, -
preettori Gaius.
Haluan tehdä jotakin. Haluan auttaa häntä.
Tiedät, että suru ei toimi niin.
Minä epäonnistun.
Missä?
Tämä ei ole mikään koe.
Olemaan...
Tiedäthän.
En tiedä.
Se, kuka minun kuuluisi nyt olla.
Kuinka voin olla jollekulle kallio tällaisella hetkellä.
Tuomas ei tarvitse sinua nyt kallioksi.
Hän tarvitsee vakaata maata alleen. Häneltä vedettiin kaikki jalkojen alta.
Näin maailma toimii.
Toistaiseksi.
Menetystä?
Tunnet totuuden.
En voi vain sanoa hänelle, että näin maailma toimii.
Älä sitten sano mitään.
Olisivatko Tuomaksen sanat auttaneet, kun kuulit Edenistä ja vauvasta?
Olet kokenut menetystä.
Sen ansiosta osaat paremmin vain olla hänen tukenaan -
sen sijaan, että olisit kallio.
Mitä juuri tapahtui? En edes tiedä, mitä tapahtui.
Olen pahoillani.
Hän on poissa. Hän on poissa.
Minä tiedän.
Hengitä vain.
En pysty. En saa henkeä.
Voin pahoin.
Mene makuulle.
Mitä voin tehdä?
Mitä jos olisimme vahtineet häntä?
Älä.
Pidin häntä kädestä.
Kadotin hänet.
Hänet murhattiin, Maria.
Mikään ei olisi estänyt pahuutta sen miehen sydämessä.
Olisiko hän voinut estää sen?
Kysy häneltä.
Jonkun pitäisi olla Tuomaksen kanssa. -Ei, hänen pitää olla nyt yksin.
Mistä tiedät?
Usko pois.
Mitä aion sanoa, voin sanoa vain teidän kuullen.
Se on pyörinyt päässäni koko päivän. -Varovasti, Jaakob.
Miksei Jeesus tehnyt samaa kuin Jairoksen tyttärelle?
Mietin ihan samaa. Yksi sana häneltä, niin tilanne ei olisi tämä.
Pojat, vannoimme, ettemme puhuisi siellä näkemästämme.
Muille. Tiedämme, mitä näimme.
Ymmärrän, mitä ajattelette.
Kamppailin saman kysymyksen kanssa Edenin kohdalla. Miksei hän puuttunut?
Paheksuin muille tehtyjä ihmeitä. -Kuulostaa järkevältä reaktiolta.
Niin. -Muistakaa Jesajan sanat:
"'Minun ajatukseni eivät ole teidän ajatuksianne, -
eivätkä teidän tienne ole minun teitäni', sanoo Herra."
"Sillä niin korkealla kuin taivas kaartuu maan yllä, -
ovat minun tieni teidän teittenne yläpuolella -
ja minun ajatukseni teidän ajatustenne yläpuolella."
Tuo ei helpota tätä.
Jeesuksella oli syynsä antaa sen tapahtua Edenille.
En ymmärtänyt sitä sillä hetkellä.
En ehkä eläessäni ymmärrä sitä täysin.
Mutta tiedän, että sen vuoksi tarvitsen häntä epätoivoisesti.
Tuomas ei ollut sisällä Jairoksen talossa.
Hän ei tiedä varmuudella, että Jeesus voi herättää kuolleen.
Mutta hän uskoo Jeesuksen pystyvän mihin vain ja miksei uskoisi?
Ja oliko Jairoksen tytär tärkeämpi kuin Ramah?
Tai syntymätön lapsesi? -Lopettakaa.
Lupasimme Jeesukselle pitää sen salaisuutena.
Nyt enemmän kuin koskaan on selvää, miksei Tuomas saa ikinä kuulla.
Entä jos Jeesus tekee sen taas, mutta jollekin toiselle?
Se musertaisi Tuomaksen.
Otetaan tämä nyt päivä kerrallaan.
Olemme myös hänen oppilaitaan, emme tasavertaisia.
En väittänytkään niin... -Jos emme tiedä vastausta johonkin, -
voimme antaa Jeesuksen puhua itse.
Kirjaat sen. Matteus kirjaa sen.
Aika tulee paljastamaan näissä salaisuuksissa piilevän viisauden.
Mutta minä luotan Jumalaan, joka kävelee vetten päällä.
Niin.
Emme tee tätä tarpeeksi.
Niin.
Mennään lepäämään.
Muistatko, kun kalastimme?
Vanhemmat miehet kutsuivat sinua Jaakobiksi ja minua Johannekseksi.
Puolet ajasta he osuivat oikeaan. Eivätkä vain vanhat.
Ei niin.
Meidät nähtiin samanlaisina, koska meitä ei ikinä nähty erikseen.
Teimme kaiken yhdessä.
Kalastimme yhdessä, kävimme Moukarissa yhdessä.
Niin. -Synagogassa yhdessä.
Sitten lähdimme yhdessä Jeesuksen matkaan.
Mutta kun lähdit lähetysmatkalle Tuomaksen kanssa, palattuasi -
tuntui, että olit läheisempi hänen kanssaan kuin minun.
Kuin hän olisi uusi ja kiinnostava ja minä vanha ja tylsä.
En tarkoittanut sitä. Anteeksi. -Ei.
Side on ilmiselvä.
Teemme elämämme tärkeintä tehtävää, Johannes.
Kenen tahansa elämän.
Teet sitä hänen kanssaan.
Jaakob, teemme sitä kaikki yhdessä. -Mutta jotkut ovat lähentyneet enemmän.
Myönnän sen.
Olin mustasukkainen ystävyydestäsi Tuomaksen kanssa.
Mutta ei sillä ole nyt väliä.
Sillä on, että hänellä on suuri tuska -
ja hän tarvitsee sinua.
Minuako? -Vaikka et tietäisi, mitä sanoa, -
pelkkä läsnäolosi merkitsisi hänelle enemmän kuin kukaan meistä muista.
No niin. Hengitä vain.
Saa itkeä, mutta kunhan hengität.
Ei.
Mitä?
Ei, tuntuu väärältä hengittää, koska hänkään ei hengitä.
En voi rauhoittua enkä tahdo.
Lähetimme Tel Doriin Saaronin tasangolle viestin, -
että olemme tuomassa häntä kotiin.
Tel Dor. Saavumme pian, se on tuolla.
Tämä on vasta alkua.
En tiedä, miten lähestyä Kafnia.
Ehkä sinun ei tarvitse.
Tuomas, minä puhun heidän kanssaan.
Pysy tässä. Hoidamme tämän. -Ei, tämä kuuluu minulle.
En voi antaa sinun suojata minua.
Kysymme, mitä he haluavat, ja kerromme sitten.
Ei hätää, Kiivailija.
Tuomas, minä tulen sinun kanssasi.
Kohtaamme heidät yhdessä.
Missä hän on?
Missä tyttäreni on?
Seis, Tuomas.
Ette tule pidemmäs.
Ette saa tulla tähän kaupunkiin. -Kafni, me suremme kanssasi.
Suremme, mutta emme ole vaarallisia.
Miksi tyttäreni on sitten kuollut?
Kuollut. -Olen niin pahoillani.
Olen niin pahoillani. -Olet jo tappanut minut, Tuomas.
Sitten menit tappamaan hänetkin.
Sinä teit tämän.
Syytän itseäni. Anteeksi, epäonnistuin lupauksessani.
Tuomas rakasti valtavasti Ramahia, Kafni.
Ja Ramah häntä. -Mitä arvoa on sanoillasi?
Olet huijari ja paholainen.
Petollinen noita.
Elämäni suurin pettymys on, etten opettanut tytärtäni paremmin.
Hän oli erittäin älykäs, kunnes langetit kirouksesi.
Roomalainen murhasi Ramahin, Kafni.
Etkä voi puhua Ramahin puolesta.
Hän rakasti Jeesusta.
Hän piti kutsumustaan kunniana.
Hän halusi kaikkien tietävän sen, myös sinun.
Lähdetään.
Minä kiroan sinut ja seuraajasi.
Suremme kanssasi.
Levitän sanaa laajalle.
Niin kauan kuin vereni virtaa, -
siirrän vuoria paljastaakseni sinut, Jeesus Nasaretilainen!
Varmistan, että maailma saa tietää sinun olevan valehtelija ja murhaaja!
Teit tunteesi selviksi. Jätämme sinut rauhaan.
Saatte nähdä minut vielä.
Ja kun näette, se onkin viimeinen asia, mitä näette!
Sanoin, että riittää.
JERUSALEM
JEESUS ON MESSIAS
KISLÉV-KUU 30 JKR.
Eden, milloin Kiivailija tuo hedelmät?
Pian.
Niin minäkin olisin sanonut.
Nukutko jo paremmin?
Paremmin kuin pari kuukautta sitten, mutta en vieläkään hyvin.
Kun me koimme menetyksemme, -
minullakin kesti muutaman kuukauden. Edenillä vielä kauemmin.
Miten rukoilusi sujuu?
Rukoilen kyllä, -
mutta joskus on vaikea olla vilpitön.
"Minä muistan Jumalaa ja huokaan."
"Minä tutkistelen, ja minun henkeni nääntyy."
"Sinä pidät minun silmäni valveilla."
Entä jos lähtisit?
Vaikka vain vähäksi aikaa muualle?
En vain pysty.
Täällä on liian tuskallista, -
mutta en haluaisi olla muuallakaan.
Tuoreita hedelmiä torilta. -Vihdoin.
Olethan sentään alkanut syödä? -Onko tuoretta?
Tule.
Kiitos, Kiivailija.
Sinulle valkosipulia, sipulia ja malvaa.
Täydellistä. Pane tuonne pöydälle.
Onko tuoretta? -Tuo toinen.
Tämäkö? -Kelpaa.
Otan tämän. -Haluatko maistaa?
Kiitos. -Ole hyvä.
Makeaa. -Makea. Tämä on hyvä.
Filippos, miten granaattiomenaa syödään? -Siihen tarvitaan veistä.
Katsos...
Aloitat päältä ja leikkaat kärjen.
Tai sen voi leikata puoliksi ja poimia siemenet sormin.
Granaattiomenako puoliksi?
Sudetko sinut kasvattivat? -Niin voi sanoa.
Pietari. He tekivät parhaansa.
Tekivätkö? -Älkää nyt alkako.
Katso. Tässä on viisi lohkoa.
Valkoiset osat viilletään ja se avataan kuin appelsiininkuori.
Kukaan ei opettanut tuota minulle. -Malliesimerkki.
Oletko siis aina tuhlannut granaattiomenan siemeniä?
Olenko syytteessä?
Koko elämämme hukkasimme granaattiomenan siemeniä.
Mitä? Yritän vain auttaa.
Kukka.
Tietysti veljekset liittoutuvat minua vastaan.
Siemeniä voi mennä hukkaan. -Antaa tulla.
Entä siemenet? -Vain yksi.
Hukkaatko siemeniäsi? -En tiennyt.
Granaattiomenat. -Mitä? Kunhan sanoin.
Otetaan sille.
Ehkä auttaisi. -Voi ei, ei granaattiomenoita.
Ei. -Ei, ei. Kunhan ei granaattiomenoita.
Mistä he elämöivät? -En tiedä.
Haluavat olla jostain oikeassa, kuten aina.
Tai että joku muu on ollut koko elämänsä jostain väärässä?
Aivan.
Mistä tiesit? -Etkö ole muka huomannut kaavaa?
Se on totta. He noudattavat kaavaa aika tasaisesti.
Muistatteko, kun olimme vain kolmistaan?
Kaipaatteko koskaan niitä aikoja?
Voisin sanoa, että saimme viettää enemmän aikaa kanssasi.
Mutta jos toivoisin, etteivät muut saisi samaa lahjaa liittymällä meihin...
Se olisi itsekästä.
Tuntuu kuin siitä olisi ikuisuus.
Eikä siihen voi palata.
Minne me menemme?
Miksi kysyt?
Emme voi pysyä Kapernaumissa ikuisesti.
Ei. Emme voikaan.
Älä anna kenenkään aliarvioida viisauttasi, Pikku-Jaakob.
Mikä minä olen sanomaan? Mutta -
ei tämä minusta tunnu niinkään viisaudelta vaan pikemminkin -
tunteelta selkärangassa.
Onko se hyvä tunne?
En osaa kuvailla sitä.
Yritä.
Viime aikoina olen...
En halua edes sanoa sitä. -Minä sanon.
Olet puhunut siitä, -
että "sitten kun olet poissa", yhä useammin.
Sanoit meille, että -
sinun pitää kärsiä paljon kansan vanhimpien ja ylipappien käsissä.
He eivät ole Kapernaumissa.
Eivät olekaan.
Lähdemme siis pian liikkeelle.
Anteeksi, milloin sanoitkaan?
Pia...
Se on totta.
Lähdemme kohti etelää Jerusalemiin.
Lähdemme Kapernaumista.
Aika on koittanut.
Asiat eivät ole enää yksinkertaisia.
Anteeksi keskeytys.
Ei se mitään.
Eden pyysi kysymään mintusta ja sitruunasta. Hän alkaa kokata...
Tässä.
Mitä tapahtui?
Onko entinen publicanus Matteus tässä asunnossa?
Kuka kysyy? -Preettori Gaius.
Odottakaa hetki.
Ei kai Gaius aio määrätä Matteusta takaisin keräämään veroja?
Voisimme kai kysyä.
Menen Matteuksen mukaan. Voin puhua Gaiuksen kanssa.
Hyvä on. Tulkaa suoraan takaisin. Lähdemme matkaan.
Publicanus.
Kukaan ei ole kutsunut minua siksi pitkään aikaan. -Tule mukaamme.
Ei hätää, Matteus. Pietari tulee mukaasi.
Kaikki hyvin.
Onko Matteus pulassa?
En usko.
Taddeus, Andreas ja Kiivailija. Pyytäkää muut keräämään tavaransa.
Valmistautukaa matkaan.
Lakkaisitko näpräämästä tuota? -Minua hikoiluttaa.
Saanko pyyhkiä otsani? -Älä näytä hermostuneelta.
Itse näytät hermostuneelta.
Olen utelias, en peloissani.
Gaius ei ole enää sama kuin se, joka huusi, kun lähdit verokopista.
Ehkä hänellä on vaikeuksia löytää uusia veronkerääjiä.
Hyvä palkka, mutta kaiken muun menettää. -Kaipaisiko hän vinkkejä?
Tiedät sen paremmin. Olit viime aikoina hänen kanssaan enemmän.
Ja muutakin. -Muutakin?
Ei mitään.
Miksi ihmiset tekevät noin? -Miten?
Kun joku sanoo "ei mitään", melkein aina on jotain. Hyvin outoa.
Kun sanotaan "ei mitään", se yleensä tarkoittaa "älä huoli siitä".
Tai ettei se kuulu sinulle. Tai ettei ole sopiva hetki puhua siitä.
Miksei sitten voi sanoa mitään noista?
Se poistaisi paljon väärinymmärrystä.
Kyllä, mutta...
Mitä?
Ei mitään.
Preettori.
-Preettori.
Olkaa hyvät.
Istukaa alas.
Kiitos, että tulitte.
Etkö voinut kertoa viestissä, mitä tapaaminen koskee?
En missään nimessä.
"Pietari."
Lausunko sen oikein? Kirjoitin sen ylös tähän.
Joku kertoi siitä minulle.
Aika hyvin. Vähän pehmeämmin.
Pietari. -Pietari.
Olet merenkulkija. -Niin olin.
Osaatko vielä tehdä solmuja?
Kun taivas ruskottaa aamulla... -Odottaisimme myrskyä.
Kun katsoo etelään Jerusalemiin päin, tänään on hyvin tumma aamurusko.
Juudeasta tulee määräyksiä uskonnollisilta johtajiltanne, -
ja ne ovat vakavia ja uhkaavampia kuin aiemmin.
Kuinka uhkaavia?
Täkäläiset fariseukset vahtivat joka liikettänne -
ja yrittävät aktiivisesti saada rabbinne kiinni hänen sanoistaan tai teoistaan.
Uskokaa pois, he haluavat päästä hänestä eroon.
Eroon? -Hiljentää hänet.
Sensuroida. Pahempaakin.
En tiedä. Miten he ovat toimineet aiemmin? -En tiedä. Kenties...
Kastaja?
Ei, fariseukset eivät tappaneet Johannesta.
Herodes on teidän kansaanne, vasallikuningas, jolle Galilea kuuluu.
Tarkoitan, että joku seuraa meitä molempia hyvin tarkasti.
Minua ja sinuako?
Minua, koko kaupunkia ja erityisesti teidän ryhmäänne.
Kaupunkikohorttilainen Atticus Aemilius Pulcher -
on erityisen kiinnostunut Jeesuksesta -
ja tarkkailee toimintaa Kapernaumissa.
Kun lähdimme talostamme, Jeesus käski valmistautua matkaan.
Tuo lienee syy. Hän ei ole täällä enää turvassa.
Minua painostetaan murskaamaan kaikki uskonnolliset ääriliikkeet -
tai kapinallisjohtajat nopeasti -
ja kuolettavasti.
Jos en tai edes epäröin... -Mitä?
Erotetaanko sinut?
En odottanut sinun pääsevän noin nopeasti vallan makuun.
Pahempaa. He voivat epäillä, että uskon häneen.
Hyvä on.
Hetkinen... -Jeesus on täällä turvassa, takaan sen.
Mutta vain jos hän pitää matalaa profiilia.
Niin ei tule käymään.
Vuosi sitten hän kielsi parantamiaan ihmisiä -
kertomasta kenellekään, mutta nyt sitä ei voi enää hallita.
Olitko tosissasi? -En pyydä lopettamaan hänen työtään.
Mutta pitäkää se kaupungin ulkopuolella. En pyydä muuta.
Hänen turvallisuutensa ja oman turvallisuutenne takia.
Haluan, että autatte minua tässä.
Preettori.
Uskotko häneen?
Minä...
En ole varma, tiedänkö, mitä se tarkoittaa.
Mikset ole käynyt katsomassa häntä, jos...? -Olen nähnyt tarpeeksi.
Olen nähnyt, miten hän auttaa niitä, jotka eivät voi auttaa häntä mitenkään.
Olen kuullut hänen lausuvan sanoja, jotka sekä selvittävät elämän salaisuudet -
että täyttävät minut kysymyksillä.
Koska olen nähnyt hänet, teen kaikkeni...
Onko poikasi parantunut yhtään?
Mitä? -Hän oli hyvin sairas. Paraniko hän?
Ei. -Poika? Vaivaako jokin Mariusta?
Mikset ole tuonut häntä Jeesuksen luo?
Sanot nähneesi hänen auttavan niitä, joista ei ole hänelle apua.
Miksei hän tekisi tätä hyväksesi, -
kun vaarannat elämäsi ja urasi suojellaksesi häntä?
Hän ei tarvitse suojeluani.
En tahdo viivästyttää häntä paikallisilla kiistoilla.
Jotkut luulevat hänen haluavan kukistaa Rooman vallan.
Miksi Jeesuksen pitäisi tavata Marius? -Matteus.
Tein virheen, josta syntyi lapsi, joka ei ole vaimoni lapsi.
Eikö teikäläisille tapahdu sellaista koko ajan?
Anteeksi, mutta -
senkin uhalla, että loukkaan vielä pahemmin...
Joskus ihmiset näkevät arvostelua, koska tuntevat syyllisyyttä.
Tunnen syyllisyyttä vaimoni pettämisestä.
Tunnetko katumusta? -Siitä tunnen.
Ja rakastan poikaani.
Onko hän siis sairas? -On ollut pitkään.
Mikset ole käynyt Jeesuksen luona? -Tiedän, että olet miettinyt sitä.
Kerroit perheellesi juutalaislääkäristä. -En ole sen arvoinen.
En ollut minäkään. -En minäkään.
Ette tiedä, mitä olen tehnyt. -Juuri tuota minäkin sanoin.
Olen ulkopuolinen. -Juuri heistä hän pitää.
Ei-juutalaisistako?
Niin. -Niin.
Hän ei piittaa niistä jakolinjoista.
Osittain siksi hän onkin niin pulassa. -Gaius...
Uskotko, että hän on Jumalan lähettämä?
Tiedän, että se varmasti pelottaa.
No niin, dominus.
Ei tarvitse pelätä.
Minä uskon.
Itketkö ilosta?
Tiedän, että hän voi parantaa poikani.
Annatteko minun pyytää häneltä?
Kyllä kai.
Hyvä on. Nopeasti.
Selvä. Riittää jo. Emme ole edes nähneet häntä vielä.
Hyvä huomio.
Miksi seisoskelemme? Poikani on melkein parantunut jo.
Lähdetään.
Tuliko hän juuri uskoon?
Tuli.
Jaakob ja Johannes.
Jeesus käski pakata matkaa varten. -Me valmistaudumme.
Missä tapaamme? -Missä yleensäkin. Tulen tätä kautta.
Pojat.
Nyt on se hetki.
Katsotaan. Löydämme sopivan hetken, lupaamme sen.
Kuunnelkaa.
Vaikka oli elämäni upein päivä, kun Jeesus kutsui teidät, -
tiedän, että Messiaan seuraaminen ja palveleminen on ollut myös taakka.
En ole ikinä nähnyt teitä läheisimpinä -
kuin menneen puolen vuoden aikana. Haluan sen jatkuvan ainiaan.
On ollut rauhallisempaa.
Johannes, olet aina ollut varovaisempi.
Hän on teihin hyvin kiintynyt, eikä kysyminen haittaa.
Olemme puhuneet tästä. -Tiedän. "Pyytäkää, niin teille annetaan."
Niin.
Kysymme, eema. -Tällä matkallako?
Niin. -Käydään se vielä kerran läpi.
Älkää unohtako istumista hänen oikealla ja vasemmalla puolellaan...
Tiedetään, eema. -Asia hoidossa.
Hyvä.
Mitä odotatte? Hakekaa tavaranne.
Olen ensimmäinen juutalainen, joka vie roomalaissotilaan kotiinsa.
Ja minä ensimmäinen sotilas, joka viedään.
Ei näytetä näin iloisilta, tai joudumme vaikeuksiin.
Odota. Varmistan, että hän on sisällä.
Pietari. Jeesus ei antanut meille lupaa tuoda roomalaista tapaamaan häntä...
Olemme nähneet tarpeeksi tietääksemme, että Jeesus tahtoisi tätä.
Tätä tietä, Gaius.
Preettori Gaius.
Herra.
Palvelijani makaa kotona halvaantuneena.
Hän on ollut sairaana kauan ja kärsii hirveästi, lähellä kuolemaa.
Vie minut hänen luokseen.
Herra... -Kutsutko häntä "Herraksi"?
En minä ole sen arvoinen, että tulisit kattoni alle, -
ja tiedän, että juutalaisena et viihtyisi roomalaisen talossa.
Sano vain sana, ja palvelijani paranee.
Et ole sen arvoinen?
Totuus siitä lapsesta on, että hän on oikeasti poikani.
Olen niin häpeissäni.
Minun ei pitäisi edes pyytää, mutta minä pyydän.
Tiedän, että voit tehdä sen.
Mestari...
En uskonut koskaan sanovani näin, -
mutta hän on sen arvoinen, että teet tämän.
Hän rakastaa kansaamme. Hän on auttanut meitä.
Tiedän.
Älä vaivaudu.
Voit parantaa hänet kaukaakin yhdellä käskyllä.
Minullakin on sotilaita käskyni alaisina.
Kun sanon sotilaalle: "Mene", niin hän menee, -
tai toiselle: "Tule", niin hän tulee.
Mitä vain määräät tässä maailmassa, käy toteen. Minä tiedän sen.
Jopa tämä.
Nouse.
Mitä? -Nouse ylös.
Kuulitteko tätä miestä?
Totisesti: näin vahvaa uskoa en ole tavannut yhdelläkään israelilaisella.
Minut torjuttiin kotikaupungissani, -
ja oman kansani uskonnolliset johtajat uhkaavat minua, -
mutta tämä mies, -
pakana, luottaa vankemmin siihen, mitä hän uskoo minun voivan tehdä -
kuin kukaan aiemmin tapaamani.
Mene. Tapahtukoon niin kuin uskot.
Kiitos. -Kiitos itsellesi.
Kirkastit päiväni, kun sain kohdata tällaista uskoa.
Kyllä.
Mitä?
Mitä tapahtui?
Gaius uskoi, että Jeesus voi parantaa hänen palvelijansa -
edes astumatta hänen taloonsa.
Tiedämme, että hän voi.
Mutta että pakanalla on sellainen usko?
Juuri niin.
Tehdään se nyt. Pyydetään häneltä.
Se muuttaa kaiken.
Pyydätte mitä?
Joo.
Rabbi? -Niin, Iso-Jaakob?
Muistatko, kun sanoit, että voisimme pyytää mitä vain, ja saisimme sen?
Kolkuttakaa, niin teille avataan.
En muista sitä.
Se oli se saarna. Luulin eeman sanoneen, että se oli...
Se oli vitsi. Muistan kyllä.
Totta kai. -Tiesimme sen.
Meillä olisi yksi juttu, jota pyytäisimme sinua tekemään.
Haluan kovasti kuulla sen.
Antaisitko...
Antaisitko meidän -
istua vierelläsi, toisen oikealla ja toisen vasemmalla puolellasi, valtakunnassasi?
Mitä tuo tarkoittaa?
Siis...
Te ette tiedä, mitä pyydätte.
Mitä? Rabbi.
Kolme kurkkua ja yksi kaali.
Otan tuon viinileilin.
Isonko? -Kyllä, tuon ison.
Hyvä valinta, herra.
Niin. Paljonko nämä kaksi?
Hienoa. -Kiitos, herra.
Kiitos.
Ei. Pidä vain.
Rabbi, mikä hätänä?
Onko teistä juomaan sitä maljaa, jonka minä juon?
Voitteko ottaa sen kasteen, jolla minut kastetaan?
Voimme. Olemme ukkosenjylinän pojat. -Teemme puolestasi mitä vain.
Ette ymmärrä sitäkään. -Kerro. Teemme mitä vain.
Me menemme nyt Jerusalemiin, -
ja Ihmisen Poika annetaan ylipappien ja lainopettajien käsiin.
He tuomitsevat hänet kuolemaan ja luovuttavat hänet pakanoille -
pilkattavaksi, ruoskittavaksi ja ristiinnaulittavaksi.
Mutta kolmantena päivänä hän nousee kuolleista.
Kenestä sinä puhut? -Luulin, että sinä olet Ihmisen Poika.
Sen maljan, jonka minä juon, te vielä juottekin, -
ja sillä kasteella, jolla minut kastetaan, kastetaan myös teidät.
Mutta nyt ette halua sitä.
Ette ole siihen valmiita.
Mutta minä en määrää siitä, kuka istuu oikealla ja kuka vasemmalla puolellani.
Ne paikat ovat niiden, joille Isäni on ne valmistanut.
Teidän ei kuulu pyytää tuollaista.
Ei millään pahalla, Natanael, mutta olimme täällä ennen sinua.
Miten saatatte? Meidän kaikkien kuullen! -Johtoasemia, kunniavirkoja.
Paraskin puhumaan.
En pyytänyt sitä. Hän antoi sen minulle. -Et edes tiedä, mitä "kallio" tarkoittaa.
Lopettakaa.
Teille kaikille on annettu johtajuus ja valta.
Te kaikki muodostatte perustan, jolle rakennan kirkkoni.
Mutta te ajattelette kuin pakanat, -
joiden mahtavat käyttävät valtaansa heitä kohtaan.
Minun valtakunnassani ei ole niin.
Kerroin tämän jo aiemmin, -
ettekä vieläkään ymmärrä.
Tämän täytyy muuttua, -
koska niin ei saa olla teidän keskuudessanne.
Ymmärrättekö?
Kyllä. -Kyllä.
Kyllä. -Kyllä, rabbi.
Joka tahtoo tulla teidän joukossanne suureksi, se olkoon toisten palvelija, -
ja joka tahtoo tulla ensimmäiseksi, se olkoon kaikkien orja.
Ei Ihmisen Poikakaan tullut palveltavaksi vaan palvelemaan -
ja antamaan henkensä lunnaiksi kaikkien puolesta.
Lunnaiksi kenen puolesta?
Kuka on panttivankina, rabbi?
Menkää.
Jatkakaa etelään kohti Jerusalemia.
Rabbi, tarvitsetko...? -Otan teidät kiinni.
Voin jäädä kanssasi. -Sanoin, että otan teidät kiinni.
Gaius!
Et takuulla usko. -Kyllä uskon.
Mitä? Mitä?
Tiedän jo.
Isä, katso!
Shalom.
Mitä? -Niin ystäväni sanovat.
Se tarkoittaa rauhaa, eheyttä.
Olet jälleen ehjä.
Sha...
No niin. Shalom.
Shalom. -Shalom.
Shalom. -Sanokaa se kahdesti.
Shalom, shalom. -Shalom, shalom.
Juuri niin. Hienoa.
Shalom.
Lanteeni ovat tulessa, -
ruumiissani ei ole tervettä paikkaa.
Olen lopussa, rikki lyöty, -
sydämeni huutaa tuskasta.
Herra, sinä tiedät, mitä minä kaipaan, -
huokaukseni ovat tulleet sinun korviisi.
Sydämeni värisee, -
voimani hupenevat, -
silmieni valo sammuu.
Ystäväni ja naapurini -
karttavat minua onnettomuuteni tähden, -
omaiseni pysyvät loitolla.
Oletko valmis?
Kiitos.
Kas niin.
Sebedeus, olemme valmiita ensimmäiseen kiveen.
Tämä on lempiosuuteni.
Ensimmäinen puristus on pyhitetty Adonaille.
VALITUT