NETFLIX UVÁDÍ
Podle našich výpočtů
má osm z deseti tisíc dětí dost protilátek na výrobu vakcíny.
Řekneme, že musíme evakuovat mladistvé.
- Oznam to ty. - Já?
Skvělý nápad.
Otec rodiny, který oslovuje rodiny. To je ideální.
Ani hnout!
Odhoď ji, nebo tě podříznu!
Přiveď Manuelu. Uděláš všechno, abys ji vyléčil.
Pusť mě! Kde je Manuela, mami?
Co jste jí udělali?
SLV
- Saro. - Horečka klesla!
Nech Julii otevřeno.
Almo, mám tvého bratra svázaného.
Zabiju ho vlastníma rukama, když mi Martu nevrátíš.
Jestli mu něco uděláte, Martu už v životě neuvidíte.
Zhruba za hodinu začnou policisté chodit k vám domů
a hledat vaše děti… Schovejte je.
Nevzdávejte se.
Nechtějí chránit vaše děti před virem.
Chtějí je použít jako pokusné králíky, aby se zachránili sami.
Běžte po něm.
Běžte po něm!
Policie!
Je konec,
Julie.
Julie, tak ty jsi ta druhá sestra.
Jdi do prdele, Begoño.
Za svobodu!
Tys je přesvědčil, tati.
Neříkej hop. To nejtěžší teprve přijde.
Marto!
Buď mi řekneš, co tam uvnitř máš,
nebo ti to vlastníma rukama vykuchám.
A když cesta na nás nastražila pasti
Stružky naší krve vydají se…
ZVLÁŠTNÍ PROJEV PREZIDENTA NAŠEHO NÁRODA
Občané Nového Španělska,
chci vám říci, že přesně vím, jak se cítíte.
Na včerejší noc budeme vzpomínat s hanbou.
Nicméně reakce našeho lidu byla příkladná.
Občané této země,
jako vždy zodpovědní a čestní,
zachovávají rozvahu
a na ulicích panuje naprostý klid.
Nepopírám ale, že jsem hluboce zarmoucen.
Tato země,
její vláda,
její prezident
i všichni obyvatelé
byli hanebně zrazeni člověkem,
která využila svého výsadního postavení pro své nekalé úmysly
a zosnovala síť podvodů a hrozeb,
aby oklamala veřejnost.
Tento zločinec,
tento zrádce
je hledán a stíhán
a brzy padne do rukou spravedlnosti.
To samé platí pro každého, kdo mu s jeho zavrženíhodným komplotem pomáhal.
Mimo jiné pro jeho hlavního komplice,
jeho vlastní ženu.
Tito lidé ohrozili naši národní bezpečnost
a budou za své strašné činy po zásluze potrestáni.
Tato vláda je odhodlána jednat rozhodněji než kdy dříve,
aby udržela mír, který nás stál tolik času a tolik sil.
Proto tímto vyhlašuji výjimečný stav,
který bude platit tak dlouho, jak bude třeba.
Julie?
Ať nepřátelé našeho národa vědí, že nemají šanci.
- Álexi! - Julie!
Protože naše vláda je silná
a těší se podpoře prostých mužů a žen Nového Španělska.
V tomto spojenectví mezi vládou a lidmi je naše síla,
- Svoboda… - která nás činí neporazitelnými.
Svobodu.
Svobodu!
POSLEDNÍ DNY PŘÍTOMNOSTI
Pamatujte:
Budoucnost patří nám.
ŽÁDNÝ STRACH
BUDUJ SVOJI BUDOUCNOST
VZPOMEŇ SI NA DÉŠŤ
VYSMĚJ SE JIM
VZPOMÍNKAMI PROTI ZDI
PRÁVA SE DOBÝVAJÍ
BARIÉRA
Tihle muži prohledají celý dům
a vy a váš personál jim budete plně k dispozici.
Nikdo nesmí dovnitř ani ven a vy nikam nesmíte sama…
Nepovídejte, majore. Ani na záchod?
Bojíte se, že spáchám sebevraždu? Tu radost vám neudělám.
Nechte mě domluvit, prosím.
Až budeme hotovi s prohlídkou, půjdete s námi na Oddělení.
Začněte pracovnou ministra. Prohledejte každý kout.
Pořiďte kopii jeho hard disku.
Ať nám nic neunikne, jasné?
Pojďte.
Vy dva prohledáte první patro, nikdo neunikne.
Vy běžte s nimi.
Madam?
Pojďte za mnou.
Prezident je na tebe naštvaný.
- Myslí si, žes muži pomáhala. - Mě taky zradil. Vysvětli mu to!
Uklidni se.
Jen ti chci vysvětlit tvoji situaci.
Jsem v háji. To moc dobře chápu.
Almo.
Teď musíš být trpělivá.
- Trpělivá? - Ano.
Prezident mě před celou zemí označil za zrádce.
Za jak dlouho mě asi popraví?
To se nestane.
Věř mi.
- Vrátím se. - Jdeš pryč?
Kvůli tvému muži se lidi vzbouřili.
Musím potlačit vzpouru.
V zájmu vašeho bezpečí je zakázán volný pohyb v ulicích,
pokud nemáte zvláštní povolení.
Jdeme.
Dobře.
Jak ti je?
- No… - Manuelo!
Iváne.
Jak ti je?
- Jak ti je? - Dobře.
Jsme v pořádku.
Moc mě to mrzí. Měl jsem pro tebe jít.
Co se děje?
Klid.
Ne!
- Co to děláš? Nech ji! - Ne!
- Ne! Je to dítě! - Ne!
- Je malá! - Mlč, nebo tě zabiju.
- Prosím. - Přestaňte!
Tohle bude velké, co?
Nevím, jestli to bude stačit.
Dostal jsi lidi do ulic.
Tohle už nikdo nezastaví.
Co to?
Ty někam jdeš?
Ano, mám teď něco na práci.
- Hledá tě policie i armáda, tati. - Ano, já vím.
Ale zatkli vaši matku.
Tati,
máma už si vybrala.
Já vím.
Strávil jsem s vaší matkou posledních 25 let života.
Dala mi v životě to nejlepší, co nás potkalo: vás dva.
Nemůžu ji v tom nechat.
Udělej, co musíš, a vrať se.
- Opatrně. - Neboj se.
- Půjdu s tebou. - Ne.
Jít sám bude lepší a bezpečnější.
- Potřebujeme tě. - Vrátím se.
Raz, dva, tři, čtyři, pět,
šest, sedm, osm, devět, deset.
Nesu vám vodu.
Mateo.
Dobře poslouchej.
Dám ti rozkaz, a ty ho poslechneš.
Je to důležité.
Pomůžu vám odsud, ale musíte ještě chvíli vydržet.
Mateo.
Ty jsi statečný, viď?
Dobře se o své kamarády starej.
Ty víš, kdo jsem, viď?
Víš, kdo jsem, že jo?
Obejmeš mě?
Buď opatrný, ano?
Ťuk.
No tak, děti! Je čas vstávat, protože…
Kanystry s vodou… jsou tady.
Co ti ten pán říkal?
- Nic. - Co ti říkal?
Nic.
- Alejo. - Sestro, jak je?
- Viděl jsem to. Kde tě drží? - Doma, nemůžu mluvit. Je tu policie.
- Jsi v pořádku? - Ano, jsem na Oddělení.
- Děti už jsou tu. Můžeme začít. - Na tom nesejde.
Děti, ta vakcína, všechno je v prdeli.
Prezident mě obvinil ze zrady, chápeš?
- Nechce se mnou mluvit. - Hele.
- Zavřou mě. - Poslouchej.
Mám něco, co nám může pomoct.
Proto ti volám.
- Co? - Myslím, že máme lék na ten virus.
Marta a její teta.
Jak… Jaká teta?
Jo, teta. Pak ti to vysvětlím.
Jde o to, že mají pod kůží implantovaný čip.
- Genetické inženýrství. - Jaký čip?
Určitě to budou palindromické repetice viru.
Fungují jako záchytný mechanismus.
Proto jsou imunní.
Tak o to šlo!
To je zázrak!
Alejo, přiveď mi ji.
- Hned mi tu ženu přiveď. - Ano.
Je to moje jediná naděje u prezidenta. Tohle je osud, bráško.
- Madam. - Musím zavěsit.
Přiveď ji brzy.
Almo?
- Madam. - Už jdu, poručíku.
- Hned vyjděte ven. - Ano, jistě.
Dobrý den, promiňte.
Potřebuju informace o Saře Pérez Noval.
Zařaďte se, ale rovnou říkám, že o zatčených neinformujeme.
Prosím, je to důležité. Teď ji přivedli.
Říkám vám, že informace nedáváme. Do řady.
- Prosím, udělejte výjimku! Podívejte… - Policie, prosím.
Nic se neděje.
Další.
Utíkej!
Ta holka! Nenechte ji utéct!
- Navarro. - Majore.
Za 2 minuty v mé kanceláři.
Majore, můžu s vámi na chvilku mluvit?
Je to důležité.
Povídejte, sestro.
Jde o jednoho z vašich mužů, pane.
Děje se něco divného.
A co?
Dvakrát jsem ho viděla u dětí.
Bez povolení.
Řekla bych, že má osobní vztah…
- s jedním z nich… - Pojďte.
Čisté!
Patro čisté!
No ne, kohopak to tu máme?
Přestaň blbnout.
- Jdeme! - Nesahej na mě.
Jsi sráč!
Cos to řekla?
Jak jsi mi to řekla?
Že jsi sráč.
- Carlosi? - Lásko.
- Jsi v pořádku? - Ano.
- Určitě? - Ano.
Jdeme pryč.
Můžu mluvit se služebnou?
To se uvidí.
Proč?
Jistě teď přemýšlí, co bude vařit.
No vidíte, zůstanete na oběd?
Prosím.
Nech je.
Roso.
Co je, Roso?
Běžte, paní.
Roso.
Almo.
- Ty hajzle! - Uklidni se.
Jak jsi mohl?
- Ty jsi mě zradil! - Nedalas mi jinou možnost.
- To, co jste… - Tys to věděl!
Bylo to jediné řešení.
Genocida není nikdy řešení.
Co chceš?
Proč jsi tady?
Budeš mi tu dávat kázání?
Přišel jsem tě odvést, půjdeš se mnou.
S tebou?
Se zrádcem?
Musíš se vydat.
Chci zpátky své děti.
- Je taky popraví? - Nikdy bych je neohrozil.
To jsi říkal mockrát.
Řekni mi…
Jak se má Iván?
Musí pít hodně vody.
Má se dobře.
A Daniela taky.
Daniela mě naštvala. Tys ji zmanipuloval, Luisi.
Bojí se o mě?
Samozřejmě.
Pojď.
Pojď za nimi. Potřebujou tě.
Právě proto tu někdo musí být, až tebe zabijou.
Co jsi zač?
Nepoznávám tě. Nevím, kdo jsi.
Co se ti stalo?
Co se stalo s námi?
Odvážil jsem se podívat na realitu.
Nejednali jsme správně, Almo.
Všechno, co jsme vybudovali, vláda, tenhle režim, nic z toho nefunguje.
Většina lidí žije v chudobě a bezpráví.
Obviňuj se, z čeho chceš.
Já chci zachraňovat životy.
A to taky dokážu.
Je pozdě, Luisi… Běž.
Almo.
Bez tebe neodejdu.
Pojď za námi.
Stráže…
Poručíku!
Co se děje?
Je třeba jednat správně.
Zapomněla jsem vám dát jednu složku z mé kanceláře.
Jdeme tam.
Pročesejte celou budovu
a najděte tu krysu, co to udělala!
Ano, pane majore!
Dělejte!
Pane.
Co ten kluk?
Strýčku, tys přijel!
Potichu.
Jasně. Přijel jsem pro tebe.
Tos myslel, že tě tu nechám?
Předtím jo, ale teď už ne.
Tak jdeme.
Roso.
Pojďte s námi.
Děkuji, pane.
Ale já neodejdu.
Nemůžu ji tu nechat.
Jdeme.
Hugo!
- Jak ti je? - Dobře.
- Co ti udělali? - Nic, klid.
- Hugo, Marta. - Co?
Drží ji tady.
Kde je?
Neboj se.
Máme pomocníka.
Stát! Ani hnout!
Nestřílejte. Mám s sebou dítě.
Dovnitř! No tak! Rychle!
Hledali jsme vás, ministře.
Nebojte se. Jste v bezpečí.
Jedeme.
Chci mluvit se zadrženou.
Kde jsi byl, Enrique?
- Mluvil jsi s prezidentem? - Almo, víš…
- Ano? - Něco se stalo.
Co?
S tvým bratrem.
Měl teď přijet. Co je? Kde je?
Zastřelili ho.
Nemohli jsme nic dělat.
Je mrtvý.
- Je mi to líto. - Ne.
To není pravda.
- To není možné. - Je.
Kde je?
Na Oddělení.
S kým tam je?
Je sám?
Tys ho tam nechal?
Je mi to líto.
Tys ho tam nechal?
Můj malý bratříček…
Nechali tě samotného…
Musím to zvednout.
Almo, musím to vzít.
Ano?
Majore Jiménezi…
Víte, kdo volá?
Jistě, pane prezidente.
- To je on? Dej mi ho! - Slyšíte mě? Kde jste?
Majore.
Jsem v domě ministra.
Musím vás hned vidět.
Jistě, už tam jedu.
Potřebuju, abyste něco diskrétně zařídil.
Proto vám volám osobně.
Chápete?
Jistě že chápu. Budu diskrétní.
- Už jedu. - Dobře.
Musím jít.
- Vrátím se pro tebe. - On kašlal.
Slyšel jsi to, ne?
Ano.
Zkontroluj mu ruce a krk, jakoukoli část těla.
Ano?
Co to má být?
To jsou moji muži.
- Vaši muži? - Přišli plnit vaše rozkazy.
Tuhle zradu vám neodpustí.
Pane, tihle muži nechtějí sloužit režimu, který jim chce vzít jejich děti.
Já byl součástí toho režimu, Navarro.
Já taky.
Ale vy jste řekl pravdu.
A my vám věříme.
Díky, ministře.
- Našli jsme ty děti, Luisi. - Kde?
Na Bezpečnostním oddělení. Musíme pro mě.
- Na Oddělení? - Ano.
Konečně budu po tolika letech
zase na správném místě.
- Jsme s tebou, tati. - Jdeme.
- Přátelé, nastupte do dodávek. - Fernando!
Vy vzadu jděte do tamté.
- A vy se mnou. - Přátelé…
A ostatní sem.
Co tu děláš?
- Já zabloudila. - Co děláš venku? Stráže! Na ni.
Stůj! Drž hubu!
Co se děje?
Kde je moje dcera?
Třetí dveře.
Ani se nehni!
Stráže!
- Ticho! - Stráže!
Buď zticha!
- Tati! - Marto, zlato!
Zlato, jak ti je? Jsi v pořádku?
- Jsi v pořádku? - Já věděla, že přijdeš…
Hugo!
- Ano. - Jdeme!
Nebojte se. Táta vám pomůže.
Pojďte dál, majore. Už vás čeká.
Pane.
Půjdu rovnou k věci, majore.
Musím z politických důvodů odjet ze země.
Než se vrátím, tohle všechno musí skončit.
Jdeme!
Plně vás podporuji v přijímání opatření nutných k ochraně zákona a pořádku.
Rozumíte?
Všech opatření, pane?
Výlučně za účelem zachování stávající legislativy.
Ale ano, všech.
Rozumím, pane.
Popravit všechny, kdo se pokusí přejít,
civilisty i vojáky.
Ano, pane.
Ještě něco.
Je to velmi citlivé téma, proto jsme sami.
Vážím si vaší důvěry, pane.
Bylo mi řečeno,
že držíte na Oddělení skupinu pokusných jedinců,
které nedávno přesunuli.
Ty děti z SLV.
Ano, pane.
Jejich existence přímo souvisí s původem našich problémů, majore.
Někteří občané se prý…
upínají k myšlence, že jejich děti, které považovali za mrtvé,
nejsou mrtvé.
Je to tak, pane.
Ale vláda a prezident nelžou.
Takže to není možné.
Chápu, pane.
Ano, pane. Vyklidit oblast.
Nikdo nepřežije.
Rozkaz, pane. Přepínám a končím.
Jdeme!
Tenhle rozkaz,
zcela odstranit jedince z SLV…
Dejte ho podepsat Almě.
Zodpovídá za ně přece ona.
Když o ní mluvíme, ředitelka trvá na tom, že vás musí vidět.
Vyloučeno.
Majore,
to jsem vám chtěl…
vlastně říct.
Až to podepíše, postarejte se o ni.
Promiňte, pane.
Ano?
Vaše levá ruka…
Tam.
Jednotka Alfa prohledá sektor 264, opakuji: Alfa do sektoru 264.
Pojďte, jdeme!
Ven, rychle!
A žádný rámus.
Už to bude.
Zaměřen cíl v sektoru 118. Opakuji…
Už jsou všichni.
- Jdeme. - Kruci!
CHYBA SYSTÉMU
Přijde den, kdy všichni
Zdvihnem pohled k nebi
Uvidíme zemi…
Co to má znamenat? Běž to vypnout!
Zastřel toho, co to pustil!
Svobodu!
Bratře, chyť mě za ruku
Tvá bude má tvář
Tvé tak známé gesto
Poklesne a již se nezvedne
Hurikán…
Svobodu!
Varuji vás! Nepřibližujte se! Máme rozkaz zahájit palbu!
Kolegové.
Kolegové, nestřílejte.
Nemůžete střílet. Nejsme ozbrojení.
Běžte!
Běžte, děti.
Marto.
Marto, broučku.
Pojď.
Jsme v ložnici. Po dětech ani stopy. Přepínám.
Nepřišli jsme jako policisté ani jako vojáci,
ale jsme občané stejně jako vy.
- Poručíku, víte, kdo jsem? - Ano, pane.
Jste zrádce… pane.
Teď nemluvím jako politik.
Ale jako člověk a taky otec.
Vy jste zhruba ve věku mých dětí.
Neberte si tohle na svědomí, poručíku.
Nedávejte rozkaz střílet na neozbrojené lidi.
Proč tu nejsou vaši nadřízení?
Všichni tito lidé…
chtějí jen vrátit své děti.
Obejmout ty, které přežily, a oplakat ty, které ne.
Já jsem byl součástí tohoto režimu a vím…
že až se, dřív nebo později, tyhle brány otevřou,
najde se mnoho mrtvol.
Tohle je můj manžel Ramón.
To je má dcera Ana. Podívejte se na ni.
Tohle je náš syn.
- Mateo. - Lucas, můj syn.
- Má Alba! - Můj Fernando.
- Pedro! - Má dcera Adela!
Můj syn Mario!
V této zemi vypukla skrytá válka.
Druhá občanská válka mezi Španěly.
Tento režim přežil tím, že nechával zmizet
a vraždil ty, kteří požadovali navrácení demokracie.
Poručíku, vy a mnozí z vašich mužů jste nejspíš také přišli o příbuzné.
Jsem si jistý, že je chcete zpátky.
- Řádně je pohřbít… - Ještě krok, a začneme střílet!
Nestřílejte!
Jen plním rozkazy.
Tohle je poslední varování!
Máte pět vteřin na rozchod, nebo začneme střílet!
- Na můj povel! - Ne, nestřílejte!
Pět…
čtyři…
tři…
dva…
Ahoj!
To jsou moji rodiče.
Anito, pojď sem, miláčku. Prosím.
Koukejte!
- Přes bariéru nesmíte! - Tati!
Tati!
- Pojďte! - Vojáci, připravit zbraně!
- Držte pozice! - Marto!
- Nesmíte přes zeď!
Babi!
Dejte zpátky zbraně!
- Marto! - Neustupujte!
- Julie! - Připravit k palbě, vojáci!
Vojáci!
Poslouchejte mé rozkazy!
Vojáci!
Na můj povel!
- Pane! - Luisi!
Ne!
Hugo.
- Ne! - Tati!
- Alicio. - Alicio.
Fernando, lásko.
Lásko.
Alicio.
Odpusť mi to.
- Lásko… - Odpusť.
Miluju tě, lásko.
Miluju tě.
Lásko.
Fernando…
Fernando, lásko.
Fernando.
- Kde je Marta? - Pusťte mě!
Marto!
Přestaň!
- Marto! Odvážejí Martu. - Ne!
- Běž pro ni! - Pojď, Hugo! Jdeme!
Běžte!
No tak! Ať nezemře zbytečně. Běžte!
Svobodu!
Už jsou tu, pane.
Konečně.
Jak vám je, pane?
Je pravda,
že mě můžeš vyléčit?
Rozhodně.
Vyléčila jsem syna, a ten na tom byl hůř.
To je ona?
Moc rád tě poznávám.
Už přiletěl vrtulník?
Ne, pane.
Měl problémy s helipadem.
Svobodu!
Raz, dva, tři!
I kdyby lítaly hromy a blesky.
Ať je tu vrtulník do pěti minut. Jasné?
- Pane. - Ano?
Už byste měl jít. Vrtulník už letí.
Děkuji, majore.
- Ty půjdeš s nimi. - Ne.
Buď hodná, nic se ti nestane.
To je lež!
Já nikam nechci!
Víš, co jsem ti říkala?
Budeš hodná, nebo už neuvidíš rodiče.
Raz, dva, tři!
Nestřílejte!
- Svobodu! - Jdeme!
Musíte jít, prosím.
A co ty?
Zůstanu tady,
budu vás krýt.
Běžte.
Pane, musíme jít.
Almo.
Almo!
Dobře.
Jdeme.
Svobodu!
Čistý vzduch.
Jdeme.
Běžte napřed, pane prezidente. Budeme vás krýt.
Ani krok, nebo budeme střílet! Ani hnout!
Stůjte!
Zpátky!
Jak vám je, pane?
Dobře.
Zůstaňte tady.
Vrať mi mou dceru.
Je to ještě dítě.
To se nestane.
Jestli okamžitě neodejdete,
budu nucen zahájit palbu.
Máte deset vteřin.
Jdeme!
Ne!
Marto! Pane!
Stůj!
Pojď, nebo tě zabiju!
Prezident je mrtvý!
Zabili prezidenta!
Marto!
Babi!
O ŠEST MĚSÍCŮ POZDĚJI
Viděls to, Ramóne?
Tolik lidí ti přišlo dát květiny.
No jistě, a když zvadnou,
uklízet je musím já. Ale já si nestěžuju.
Jsem tak ráda, že mám konečně místo, kde si s tebou můžu povídat, lásko.
Vždycky jsme si přece všechno říkali.
RAMÓN PÉREZ SAN CRISTOBAL VĚDEC
Pamatuješ, když byly holky malé?
O nich jsme mluvili asi nejraději.
Novopečení rodiče už jsou takoví.
A tys byl do svých dcer blázen!
Říkával jsi, že…
Spadlo nám to!
… jejich očima můžeš znovu prožít vlastní život
a své dětství.
- Ale no tak. - Nechce ho…
Jako dědeček bys byl nadšený.
Álexi, Danielo!
No ne, ten nejhezčí kluk v Madridu!
I když já si tě budu vždycky pamatovat tak mladého a krásného, Ramóne.
Už máme vnučku.
Martu.
Je nádherná.
To ona ti kreslí ty srandovní obrázky,
na kterých jsi vždycky vysokánský, silný a s tím největším úsměvem.
Za to může tvoje dcera Julia.
Říká jí, že jsi byl ze všech nejlepší.
Pro mě jsi pořád ze všech nejlepší, lásko.
Ale může za to ona.
Co ti budu povídat, byla to vždycky tvoje holčička, tvoje Julia.
Má takovou sílu a takový smysl pro svobodu a spravedlnost…
Je to silnější než ona.
Teď chce procestovat svět, odjíždí.
A zase se vrátí.
Nejen kvůli nám dvěma, ale…
Protože je v naší rodině někdo,
Hugo, manžel Sary,
Martin otec.
A to je…
prostě skvělej chlap.
Připomíná mi tě, ve spoustě věcí.
Myslím, že z něj s Julií…
budeme jednou mít
velkou radost.
I když to nejspíš ještě sami nevědí.
No, Julia to neví.
Teď očkujeme národ.
Díky tvému objevu zachraňujeme miliony životů.
Celé to zařídil Luis,
náš přítel,
který za poslední měsíce prošel lán světa,
abych tě našla.
Tomu se teď věnuje.
Pomáhá lidem najít jejich blízké
a téhle zemi navrátit paměť, kterou se jiní snažili vymazat.
A taky budou volby, samozřejmě.
Budou volby.
Nevím, jestli budeme zase o něco chudší
ani jestli tahle planeta vydrží,
jak hrozně s ní zacházíme.
A přitom je tak krásná…
OBJEVITEL LÉKU NA NORAVIRUS, PADL V BOJI ZA SVOBODU MYŠLENÍ
Hlavní je, že budeme svobodní.
Madam.
Vše je připraveno.
Všechno v pořádku?
Prezidentka!
VLÁDA VÁS CHRÁNÍ
BUDOUCNOST PATŘÍ NÁM
Raz, dva, tři!
Ne, moje dcera!
Překlad titulků: Anna Perglerová
A pamatujte:
Budoucnost patří nám.