A NETFLIX BEMUTATJA
Minden 10 000 gyerekből csak 8 különleges alany van,
akik a vakcinához elég ellenanyagot termelnek.
Közleményt adunk ki. Evakuáljuk a fiatalokat.
- Csináld te! - Én?
Ez remek ötlet.
Egy családapa, aki a családokhoz szól. Tökéletes.
Ne mozduljon!
Dobd el, vagy véged!
Hozd Manuelát! Tegyen meg mindent, hogy meggyógyítsa!
Engedjen el! Hol van Manuela, anya?
Mit tettél vele?
ORVOSI KUTATÓKÖZPONT
- Sara… - Lement a láza!
Hagyd nyitva Juliának!
Alma, nálunk van az öccse.
Puszta kézzel ölöm meg, ha nem kapom vissza Martát.
Ha bármi történik vele,
sosem látja viszont Martát.
Úgy egy óra múlva
rendőrök fognak megjelenni az otthonaikban, a gyermekeiket keresve.
Rejtsék el őket! Ne mondjanak le róluk!
Nem óvni akarják a gyerekeket a vírustól.
Kísérleti alanyként használják őket, hogy magukat mentsék.
Kapják el!
Rendőrség!
Vége,
Julia.
Julia, hát mégiscsak te vagy az!
Menj a pokolba, Begoña!
A szabadságért!
Melléd álltak, apa.
Ne kiabáld el! A neheze még csak most következik.
Marta!
Mondja el, mi van magában,
vagy saját kezűleg tépem ki onnan.
…bármily nehézséget szembe
Két vérvörös sáv fogja közre…
RENDKÍVÜLI ELNÖKI KÖZLEMÉNY
Új Spanyolország polgárai!
Tudniuk kell, hogy tökéletesen megértem, mit éreznek most.
A múlt éjszaka szégyenfoltként marad meg emlékeinkben.
Azonban államunk polgárai példás magatartást tanúsítottak.
Az ország polgárai felelős és tiszteletre méltó módon
megőrizték nyugalmukat,
így az utcák újra teljesen békések.
Ugyanakkor nem tagadhatom mélységes felháborodásomat.
Az országot,
a kormányt,
az önök elnökét,
és az egész lakosságot
elárulta egy olyan személy,
aki kivételezett helyzetét sötét érdekek szolgálatába állította,
aki megtévesztéssel és fenyegetéssel igyekezett félrevezetni a körvéleményt.
Ez a bűnöző,
ez az áruló,
mától körözött személy,
és hamarosan őrizetbe vesszük.
Ez vonatkozik azokra is, akik közreműködtek
a szörnyű terv végrehajtásában.
Ideértve legfőbb szövetségesét,
a saját feleségét.
Mindazok, akik nemzetünk biztonságát fenyegették,
a szörnyű tettel arányos büntetésre számíthatnak.
A kormányunk minden eddiginél elkötelezettebb
a nehezen kivívott béke fenntartása iránt.
Ezért ezúton szükségállapotot hirdetek ki,
amely a szükséges ideig marad hatályban.
Julia?
Nemzetünk ellenségei bukásra vannak ítélve.
- Álex! - Julia!
Mert ez a kormány,
a mi kormányunk, erős,
és élvezi az Új Spanyolország józan polgárainak támogatását.
A kormány és a polgárok egysége
adja az erőnket.
- Szabadság… - Ez tesz minket legyőzhetetlenné.
Szabadság.
Szabadság!
A JELEN UTOLSÓ NAPJAI
Ne feledjék…
a jövő a miénk!
NE FÉLJ!
A JÖVŐT ÉPÍTJÜK
EMLÉKEZZ A ZÁPORRA!
NEVESS RAJTUK!
A FAL ELLEN, AZ EMLÉKEZET ELLEN
A JOGOKAT KI KELL HARCOLNI
Ezek az emberek átkutatják a házat,
ön és a cselédek pedig együttműködnek velük.
Tilos a ki-be járkálás, és sehová sem mehet egyedül…
Ugyan, őrnagy! A fürdőszobába sem?
Fél, hogy megölöm magam? Nem adom meg ezt az elégtételt…
Hadd fejezzem be! Kérem.
Ha végeztünk, önt bevisszük a Belbiztonsági Minisztériumba.
Kezdjék a miniszter irodájával! Fésüljenek át mindent!
Másolják le a merevlemezét!
Ne hagyjanak semmit érintetlenül, értve?
- Jöjjön! - Maguk ketten az emeletet kutassák át!
Menjen velük!
Asszonyom?
Kövessen!
Az elnök nagyon dühös rád.
- Azt hiszi, összejátszottatok. - Engem is átvert.
- Mondd meg neki, Enrique! - Nyugi!
Tudnod kell, mekkora veszélyben vagy.
A helyzet rémes, nagyon jól tudom.
Alma!
Türelmesnek kell lenned.
- Türelmesnek? - Igen.
Az elnök árulónak nevezett, az egész ország előtt!
Mikor fog kivégeztetni?
Nem fog.
Bízz bennem!
- Visszajövök. - Elmész?
Az emberek lázonganak a férjed miatt. El kell fojtanom a zendülést.
Saját biztonságuk érdekében tilos az utcán közlekedni,
kivéve a különleges engedéllyel rendelkezőket.
Menjünk!
Jól van.
Hogy vagy?
- Hát… - Manuela!
Iván?
Iván…
- Hogy vagy? Hogy vagy, drágám, - Jól vagyok.
Jól vagyunk.
Úgy sajnálom. El kellett volna mennem érted.
Mi történt?
Ne félj!
Ne!
- Ne nyúljon hozzá! - Ne!
- Csak egy gyerek! - Ne!
- Egy gyerek! - Állj vagy megöllek!
- Kérem! - Állj!
Ez nagy dolog, nem?
De nem tudom, elég nagy-e.
Kivitted az embereket az utcára.
Most már nem hátrálhatunk meg, Luis.
Kabátban?
Készülsz valahová?
De, valamit el kell intéznem.
- Katonák és rendőrök keresnek, apa. - Igen, tudom.
Anyátokat letartóztatták.
Apa…
ő másképp döntött.
Igen, tudom.
Életem utóbbi 25 évét az anyátokkal töltöttem.
Tőle kaptam életem két legnagyobb ajándékát. Titeket.
Nem hagyhatom cserben.
Ha végeztél, gyere vissza!
- Légy óvatos! - Ne aggódj!
- Veled megyek. - Nem.
Biztonságosabb, ha egyedül megyek.
- Szükségünk van rád. - Visszajövök.
Egy, kettő, három, négy,
öt, hat, hét, nyolc, kilenc, tíz.
Hoztam vizet.
Mateo!
Figyelj!
Követned kell az utasításomat.
Ez nagyon fontos.
Segítek nektek kijutni innen, de még várnotok kell.
Mateo!
Te bátor fiú vagy, ugye?
Neked kell vigyáznod a kis barátaidra.
Tudod, ki vagyok, ugye?
Nem tudod, ki vagyok?
Ölelj meg!
Légy óvatos, jó?
Csapj ide!
- Rajta, gyerekek! Ideje felkelni, mert… - Ne!
Meghoztam a vizet. Itt van.
Mit mondott neked?
- Semmit. - Mit mondott az a férfi?
Semmit.
- Alejo! - Hogy vagy?
Láttam. Hol vagy?
Itthon. Nem beszélhetek, tele a ház rendőrrel. Te jól vagy?
Jól. A belbiztonságnál vagyok.
- Itt vannak a gyerekek. Kezdhetjük. - Nem érdekel.
A kölykök, a vakcina, nem számít.
Az elnök árulónak nevezett engem, tudod?
- Nem hallgat rám. - Figyelj!
- Lecsuknak. - Figyelj!
Találtam valamit, ami segíthet. Ezért hívtalak.
- Tessék? - Megvan az ellenszer.
- Marta és a nagynénje. - A nagynénje?
Igen. Majd elmagyarázom.
Ami fontos, hogy van egy chip a bőrük alá ültetve.
- Géntechnológia, Alma. - Egy chip?
A chip a vírus palindromikus másolata. Védelmi mechanizmusként működik.
Ezért immunisak.
Hát ez az oka.
Ez csodálatos!
Alejo, hozd ide!
- Hozd ide a nőt azonnal! - Jó.
Ő az egyetlen reményem az elnöknél. Ennek így kellett lennie.
- Asszonyom! - Mennem kell.
Hozd ide most rögtön!
Alma?
- Asszonyom! - Jövök, hadnagy.
- Jöjjön ki azonnal! - Igen, már megyek is.
Elnézést!
Sara Pérez Noval után érdeklődnék.
Ott a sor, bár nem adunk tájékoztatást a fogvatartottakról.
Kérem, ez fontos. Nemrég hozták be.
Megmondtam, nem segíthetek. Álljon sorba!
- Tegyen kivételt, kérem! Nézze meg… - Őröket kérek!
Minden rendben.
Következő!
Menekülj!
Ne hagyják megszökni a nőt!
- Navarro! - Őrnagy!
Várom az irodámban!
Őrnagy, beszélhetnénk egy percre? Fontos lenne.
Mondja, nővér!
Az egyik emberéről van szól, uram.
- Valami nem stimmel vele. - Hogy érti?
Már kétszer járt lenn, a gyerekeknél.
Engedély nélkül.
Szerintem valahogy kötődik…
- az egyikükhöz. - Jöjjön!
Tiszta!
A padlás tiszta!
Nicsak, kit látnak szemeim?
Ne szarozzon velem!
- Gyerünk! - Ne érjen hozzám!
Rohadék!
Minek nevezett?
Azt mondta, rohadék.
- Carlos? - Szerelmem!
- Jól vagy? - Igen.
- Biztos? - Igen.
Menjünk innen!
Beszélhetnék a cseléddel?
Attól függ.
Miről?
Talán a mai menüt szeretné tudni.
Igaz is, maradnak ebédre?
Kérem!
Hadd beszéljenek.
Rosa!
Mi az, Rosa?
Jöjjön, asszonyom!
Rosa!
Alma!
- Te szemét! - Csillapodj!
Hogy tehetted?
Hogy árulhattál el?
- Nem hagytál más utat. Amit terveztetek… - Tudtad, hogy nincs más megoldás.
A népirtás nem lehet megoldás.
Mit akarsz?
Miért vagy itt?
Nekem is beszédet tartasz?
Azért jöttem, hogy magammal vigyelek.
Menjek veled?
Áruló vagy.
Fel kell adnod magad.
A gyerekeimet akarom.
- Őket is kivégzik? - Nem veszélyeztetném őket.
Ezt már hallottam.
Áruld el…
hogy van Iván?
Sokat kell innia.
Iván jól van.
És Daniela is.
Dühös vagyok Danielára. Manipuláltad őt, Luis.
Aggódnak értem?
Persze.
Gyere!
A kedvükért. Szükségük van rád.
Ezért maradok. Hogy legyen valakijük a halálod után.
Ki vagy te?
Már nem tudom, ki vagy.
Mi történt veled?
Mi történt velünk?
Én szembe mertem nézni a valósággal.
Helytelen dolgot tettünk.
Amit felépítettünk, a kormány, a rendszer… Az egész működésképtelen.
A legtöbb ember nyomorban él, jogfosztottan.
Te érezz nyugodtan bűntudatot!
Én életeket mentettem.
És folytatni fogom.
Már késő, Luis. Menj!
Alma!
Nem megyek el nélküled.
Tarts velünk!
Őrök…
Hadnagy!
Mi az?
Alaposnak kell lennünk.
Van pár irat az irodámban, amit elfelejtettem átadni.
Vezessen!
Kutassák át az épületet
és találják meg a patkányt, aki ezt tette!
Igenis, őrnagy!
Indulás!
Uram!
Itt a fiú?
- Szia! - Hát itt vagy!
Csendesebben!
Persze, hogy itt vagyok. Érted jöttem. Azt hitted, elhagynálak?
Igen. De már nem hiszem.
Akkor menjünk!
Rosa!
Jöjjön velünk!
Köszönöm, uram…
de én nem megyek el.
Nem hagyhatom magára.
Menjünk!
- Hé! - Hugo!
- Hogy vagy? - Jól.
- Mit tettek veled? - Jól vagyok.
- Hugo, Marta… - Igen?
- Itt tartják fogva. - Hol van?
Ne aggódj!
Van segítségünk.
Állj! Ne mozdulj!
Ne lőjön! Gyerekkel vagyok.
Befelé, gyerünk! Gyorsan!
Épp önt kerestük, miniszter úr.
Itt nem kell félnie.
Menjünk!
Egyedül beszélek vele.
Hol voltál, Enrique?
- Beszéltél az elnökkel? - Alma!
- Igen? - Történt valami.
Micsoda?
Az öcséddel.
Rá várok. Mi történt vele?
Lelőtték.
Későn érkeztünk.
Meghalt.
- Sajnálom. - Nem…
Nem lehet igaz.
- Nem lehet. - De, igen.
Hol van?
A központban.
Ki van vele?
Egyedül van?
Otthagytad?
Sajnálom.
Egyedül hagytad?
A kisöcsém…
egyedül van…
Fel kell vennem.
Alma, fel kell vennem a telefont.
Igen?
Jiménez őrnagy…
Tudja, ki vagyok?
Hogyne, elnök úr.
- Add ide! - Hall engem?
Hol van most?
- Őrnagy! - A miniszter házában.
Jöjjön ide azonnal!
- Igen. Máris indulok. - Önre kell bíznom…
pár bizalmas feladatot.
Ezért hívtam közvetlenül.
- Megértette? - Hogyne. Számíthat a diszkréciómra.
- Indulok. - Helyes.
Mennem kell.
- De ígérem, visszajövök. - Köhögött.
Hallottad, hogy köhög, ugye?
Igen.
Nézd meg jól a kezeit, a nyakát, amit csak tudsz!
Rendben?
- Mi ez az egész? - Az embereim, uram.
- Az emberei? - Önt akarják szolgálni.
Árulóknak bélyegzik magukat.
Az embereim nem szolgálnak olyan rezsimet, ami elvenné a gyermekeiket.
Én is a rezsim része voltam, Navarro.
Ahogy én is.
De ön elmondta az igazat.
És mi hiszünk önnek.
Köszönöm, uram.
- Megtaláltuk a gyerekeket. - Hol?
A belbiztonságnál. Értük megyünk.
- A központba? - Igen.
Végre, annyi év után,
ismét a jó oldalon állok.
- Veled vagyunk, apa. - Induljunk!
- Bajtársak, be a furgonokba! - Fernando!
Ti, ott hátul, abba szálljatok!
- Ti ide! - Bajtársak…
A többiek erre!
Mit keres itt?
- Eltévedtem. - Hogy szökött meg? Őrök! Kapják el!
Ne mozduljon! Pofa be!
Valami gond van?
Hol a lányom?
Harmadik ajtó.
Ne merjen megmozdulni!
Őrség!
Kussoljon! - Őrség!
Pofa be!
- Apa! - Marta, édesem!
Drágám, hogy vagy? Jól vagy?
- Jól vagy? - Tudtam, hogy eljössz értem!
- Hugo! - Igen?
- Menjünk! - Ne féljetek, apukám segít nektek.
Jöjjön, őrnagy! Már várja önt.
Uram!
Rögtön a tárgyra térek.
Politikai okokból el kell hagynom az országot.
Mire visszajövök, ennek véget kell vetnie.
Mozgás!
Támogatok minden intézkedést, ami szükségesnek vél
a rend fenntartásához.
Megértette?
Mindent, uram?
Kizárólag a törvények végrehajtása érdekében.
De igen. Mindent.
Értem, uram.
Lelőni bárkit, aki át akar jutni a kerítésen. Akár civil, akár katona.
Igen, uram.
Még valami.
Ez bizalmas. Ezért vagyunk egyedül.
Megtisztelő a bizalma, uram.
Úgy tudom,
a belbiztonsági központban őrzi a kísérleti alanyokat,
akiket egyszer már átköltöztettek. A gyerekeket.
Igen, uram.
Az ő létezésük közvetlenül kapcsolódik a problémánk gyökeréhez.
Úgy tűnik, néhány polgárt
felzaklatott a gondolat, hogy halottnak hitt gyermeke…
életben van.
- Valóban, uram. - De az állam és az elnök nem hazudik.
Vagyis ez lehetetlen.
Értem, uram.
Igen, uram. Megtisztítjuk a területet. Nem hagyunk túlélőt.
Igen, uram. Vettem. Vége.
Gyerünk!
Itt a parancs
a kísérleti alanyok eltávolításáról. Írassa alá Almával!
Ő a felelős értük.
Ha már említette, uram, az igazgatónő beszélni akar önnel.
Elképzelhetetlen.
Őrnagy,
éppen ez az, amit szeretnék…
megbeszélni önnel.
Gondoskodjon róla, ha ezt aláírta!
- Elnézést, uram… - Igen?
A bal karján…
Ott.
Alfa a 264-es szektorban.
Ismétlem, Alfa ellenőrzi a 264-es szektort.
Rajta, gyertek!
Kifelé, gyorsan!
Halkan!
Majdnem megvagyunk.
Célpont lokalizálva a 118-as szektorban. Ismétlem…
- Mi vagyunk az utolsók. Gyerünk! - A francba!
RENDSZERHIBA
Eljön a nap, amikor mindnyájan felnézünk
És egy országot látunk…
Mi a fasz ez? Menj, kapcsold ki!
Lődd agyon, aki bekapcsolta!
Szabadság!
Testvér, fogd a kezem !
Arcomban a magad arcát látod
És az ismerős mozdulat
Elhal, mielőtt megszületne
Szélviharok…
Szabadság!
Ne jöjjenek közelebb!
Tűzparancsot kaptunk!
Bajtársaim…
ne lőjetek!
Nem lőhettek fegyvertelen emberekre.
Gyerünk! Mozgás, gyerekek!
Marta! Marta, drágám, gyere!
Gyerünk!
A hálóteremben vagyunk. A gyerekek nincs nyoma. Vége.
Nem rendőrként vagy katonaként jöttünk.
Állampolgárok vagyunk, mint ti.
Hadnagy, felismer?
Igen, uram.
Maga egy áruló. Uram.
Nem politikusként vagyok itt,
hanem emberi lényként
és apaként.
Maga olyan idős lehet, mint a gyerekeim.
Ne vállalja magára ezt a terhet!
Ne adjon parancsot fegyvertelen emberek lelövésére!
A felettesei vajon hol vannak?
Ezek az emberek
csak a gyerekeiket akarják.
Megölelni az élőket, és elsiratni a halottakat.
Én is a rezsim részese voltam és tudom,
ha az az ajtó kinyílik, márpedig előbb-utóbb ki fog,
sok csontváz esik majd ki.
Ez itt a férjem, Ramón.
Ez itt a lányom, Ana. Nézzenek rá!
Ő a fiunk.
- Mateo. - Lucas, a fiam.
- Alba. - A fiam, Fernando.
- Pedro. - A lányom, Adela.
A fiam, Mario.
Titkos háborút szítottak.
Spanyolok közti polgárháborút.
A rezsim túlélése érdekében eltüntették, megölték azokat…
akik a demokrácia helyreállítását követelték.
Önnek, hadnagy, és valószínűleg sok emberének is
vannak eltűnt rokonai.
Tudom, hogy vissza akarják őket kapni.
- Hogy eltemessék… - Még egy lépés és tüzet nyitunk!
Ne lőjenek!
Ez a parancs.
Utolsó figyelmeztetés!
Ha öt másodpercen belül nem tűnnek el, tüzet nyitunk!
- Fegyvert fel! - Ne lőjenek!
Öt,
négy,
három,
kettő,
Szia!
Ők a szüleim.
Anita, gyere ide, drágám! Kérlek!
Nézzétek!
- Tilos átlépni a határt! - Apa!
- Gyertek! - Katonák, fegyvert fel!
- Pozícióba! - Marta!
- Tilos átjönni!
Nagymama!
Fegyvert fel!
- Marta! - Ne hátráljatok meg!
- Julia! - Tüzelésre felkészülni!
Katonák! Kövessék a parancsot!
- Uram! - Luis!
Ne!
- Ne! - Apa!
- Alicia! - Alicia…
Fernando, szerelmem!
- Szerelmem! - Alicia…
Bocsáss meg!
- Szerelmem… - Bocsáss meg!
Szeretlek, kedvesem.
Szeretlek.
Szerelmem…
Szerelmem!
Fernando…
Fernando, életem! Fernando…
- Hol van Marta? - Engedjen el!
Marta!
Álljon meg!
- Marta! Elvitték Martát! - Ne!
- Kapd el! - Gyere, Hugo! Menjünk!
Menjenek!
Rajta! Ne legyen mindez hiábavaló!
Szabadság!
Itt vannak, uram.
Végre!
Hogy van, uram?
Nos,
- valóban meg tud gyógyítani? - Igen.
A fiamat a halálból hoztam vissza.
Ő az?
Örülök a találkozásnak.
Itt a helikopter?
Nem, uram. Gond volt a felszállóhelyen.
Szabadság!
Egy, kettő, három!
Tőlem lehet vihar, havazás,
a helikopter legyen itt öt percen belül, érti?
- Uram! - Igen?
Készüljön! A helikopter úton van.
Köszönöm, őrnagy!
- Te is velük mész. - Nem.
Légy jó! Nem lesz semmi baj.
Hazudsz!
Nem akarok!
Emlékszel, mit mondtam?
Ha nem viselkedsz, többé nem látod a szüleid.
Egy, kettő, három!
Ne lőjenek!
- Szabadság! - Előre!
Szabadság!
Most menj el, kérlek!
És te?
Én maradok,
hogy fedezzelek.
Menj!
Szabadság!
Uram, mennünk kell.
Alma!
Szabadság!
Alma!
Jövök.
Gyerünk!
Szabadság!
Tiszta.
Menjünk!
Szabadság!
Menjen, elnök úr! Mi fedezzük.
Még egy lépés, és tüzet nyitunk! Megállni!
Állj!
Vissza!
Hogy van, uram?
Jól. Maradjanak itt!
Adja vissza a lányom!
Ő még gyerek.
Az kizárt.
Ha nem tűnnek el most rögtön,
kénytelen leszek tüzet nyitni.
Tíz másodpercük van.
Gyerünk!
Nem!
Marta! Uram!
Állj meg!
Gyere, vagy megöllek!
Az elnök halott!
Megölték az elnököt!
- Marta! - Nagymama!
HAT HÓNAPPAL KÉSŐBB
Nézd, Ramón!
Mennyi ember hozott neked virágot.
Persze, ha majd elhervadtak, lesz mit eltakarítanom,
de nem panaszkodom.
Örülök, hogy végre van egy hely, ahová eljöhetek beszélgetni veled, drágám.
Úgyis mindig mindent megbeszéltünk.
RAMÓN PÉREZ SAN CRISTOBAL A NORAVÍRUS-VAKCINA FELFEDEZŐJE
Emlékszel, mikor a lányok kicsik voltak?
Szinte csak róluk beszéltünk.
De érthető, hisz akkor lettünk szülők.
Teljesen odavoltál a lányaidért.
Azt mondtad…
Elejtettük.
rajtuk keresztül újraélheted az egész életed,
a gyerekkorodat.
Nem akarja.
Imádtad volna a nagypapaszerepet.
Álex, Daniela!
Nahát, Madrid legjóképűbb fiúja!
Ramón, bár mindig jóképű, fiatal férfiként maradsz meg az emlékeimben,
már van egy unokánk.
Marta.
Csodálatos kislány.
Ő hagyja neked azokat a mókás rajzokat,
amiken magas, erős és boldog vagy.
Ez Julia lányod hibája. Úgy emleget téged, mint egy igazi hőst.
Számomra még mindig hős vagy, szerelmem.
De ez az ő hibája.
Mit mondhatnék? Mindig is ő volt a szemed fénye. Julia.
Elképesztően erős, óriási benne a szabadságvágy, az igazságérzet…
Nem tehet róla.
Világot akar látni, és meg is teszi.
De visszajön.
Visszajön, de nem csak miattad vagy miattam…
Van valaki a családunkban…
Hugo, Sara férje.
Marta édesapja.
Az a férfi…
elképesztő fickó.
Nagyon emlékeztet rád.
Azt hiszem ő és Julia…
még sok…
örömet okoz majd nekünk.
Bár ezt talán még ők maguk sem tudják.
Julia biztosan nem.
Beoltjuk az embereket.
A felfedezésednek hála, emberek milliót tudjuk megmenteni.
Ezért a feladatért Luis felel,
drága barátunk.
Hónapokig kutatott, megmozgatott minden követ, hogy megtaláljunk téged.
Ez lett az élete.
Segít megtalálni az embereknek a szeretteiket,
és visszaadni az országnak az emlékeket, amit ki akartak törölni.
És persze választások lesznek. Választások lesznek.
Nem tudom, nem leszünk még szegényebbek,
nem tudom, kibírja-e a bolygónk, hogy ilyen szörnyen bánunk vele,
annak ellenére, milyen szép.
A GONDOLAT SZABADSÁGÁNAK VÉDELMEZÉSÉÉRT KIVÉGEZTÉK
De akárhogy is…
csak az számít, hogy szabadok leszünk.
Asszonyom!
Minden készen áll.
Jól van, asszonyom?
Elnök asszony!
A KORMÁNY MEGVÉD
A JÖVŐ A MIÉNK
Egy, kettő, három!
Ne! A lányom!
A feliratot fordította: Kisházi Viktória