NETFLIX PREDSTAVLJA
DOSAD
Iván, ovo je vrlo opasno za tebe i sve nas.
Manuela!
Alejo, je li moj sin dobro?
Nije, Alma. Zaražen je virusom.
Niste nikad posumnjali?
Niste pomislili da je govorila o vašem sinu?
Kaže da neki roditelji traže djecu.
-Da to sredim? -Možeš li?
Bit ćeš dobro, čuješ li?
Nisu doveli Manuelu.
Djevojka je trudna.
-Gdje je djevojka? -Bila je na samrti.
-Danima je zaražena. -Ma i mrtva. Gdje je?
Djevojka je ovdje. Idite po nju kombijem.
Ne!
Moj je muž dobar,
ali nikad nije htio vjerovati da je Mateo živ.
Ne smije umrijeti!
Napravi što god treba.
Otvori mi načas, draga.
Puls joj raste. Moramo stati.
Trebam još jednu vrećicu.
Znate li što o noravirusu?
Iván!
Ovaj virus, kad je u tijelu, vrlo brzo napada cijeli organizam.
Prenosi se tjelesnim tekućinama,
pa treba izbjegavati fizički kontakt.
Maknite se odavde!
Bojniče, još ste ovdje?
Na odlasku sam.
Je li sve u redu?
Želim dovršiti stvari.
Sve je raščišćeno, a kamioni su na putu.
Crnkinja fali.
Da.
Ne sviđa mi se što polumrtva hoda uokolo.
Ako je živa, nije joj mnogo preostalo. Vjerujte mi.
Uništi preostale dokaze, dobro?
Dobro.
Sranje.
Ne miči se!
Što radiš ovdje?
-Govori! -Polako.
Samo trebamo pomoć.
Vani je vrlo bolesna djevojka.
Crnkinja? Živa je?
Nemoguće.
Ako nam ne pomogneš, umrijet će.
-Polako. -Naravno da hoće.
Možda neće biti jedina.
Odvedi me k njoj.
-Polako. -Odvedi me k njoj.
-Van! Ne približavaj se. -U redu, dobro.
-Van. -Polako.
Baci pištolj.
Baci ili ti režem vrat!
-Imam ga. -Dobro.
Što ćemo?
Ne znam.
-Što ćemo? -Ne znam!
Hugo, umire.
Jebemu.
Dobro. Dovedi Manuelu.
-Sigurno? -Da, poslušaj me. Dovedi je.
Vjeruj mi.
A ti i ja se vraćamo unutra.
I učinit ćeš sve da je izliječiš.
Hajde, idemo!
BEZ STRAHA
GRADI BUDUĆNOST
SJETI SE KIŠE
SMIJ IM SE
SJEĆANJEM PROTIV ZIDA
PRAVA SE ZASLUŽUJU
Dolazi!
Hajde, hodaj!
Zatvori vrata, Álex!
Govori.
Reći ćeš mi gdje mi je unuka!
-Smiri se. -Gdje je?
Smiri se. Odveli su je za njezino dobro!
Gdje mi je unuka?
Emilia, dosta!
-Dosta! Molim te, Emilia! -Gdje je? Ubit ću te, kujo!
Molim te.
Molim te, idi.
-Dječače… -Odlazi, jebote!
Hajde!
Emilia.
Jesi li dobro?
Ne.
Zbog svoje sigurnosti ostanite u kućama.
Podsjećamo
da je zabranjeno izlaziti na ulicu bez posebne dozvole.
Da, u redu.
Hvala.
-Što je bilo? -Alarm sa Zida.
Neka je grupa pokušala ući. Kako je Iván?
Mnogo bolje.
Nevjerojatno, Alma.
Zovu iz ministarstva. Imamo veliki problem.
Zaraze su se proširile zadnjih dana.
-Recite. -Gospođo, što su te sirene?
Smiri se. Neovlašteni su ljudi pokušali ući, ali zaustavili su ih.
Bolesni?
Ljudi kažu da je ovo epidemija.
Što će biti?
U ovom sektoru nema mnogo slučajeva.
Pripremi doručak.
-Bit će dug dan. -Odmah. Zvat ću Raija.
U redu.
Upamtite da će zdravstveno osoblje besplatno dijeliti maske poput ove
u bolnicama, ambulantama i ljekarnama.
Upute za upotrebu jednostavne su.
Stavljaju se na sljedeći način.
A rukavice?
Što kažu?
Govore o stotinama slučajeva u Sektoru 2.
Bolnice su prepune.
Izmaknulo je kontroli.
Novinari trebaju javljati važne i korisne informacije,
a ne širiti paniku.
Medije možda možemo, ali virus ne možemo kontrolirati.
Situacija je ekstremna i zahtijeva radikalne mjere.
Ne mogu ništa učiniti.
Ali temperatura je pala.
Zbog tableta. To ništa ne znači.
Kao da stavljaš flaster na ranu od metka.
Ne daj se, Manuela.
Dođi ovamo.
Ne znam je li tvoja žena hrabra ili glupa.
Ali ako joj bude tako blizu, uskoro ćeš biti udovac.
Šuti i brini se za sebe.
-Ništa se ne može. -Ne?
Ničemu ne služiš?
Želiš reći da mi više nisi koristan? Da te ustrijelim?
-Je li tako? -Nemaš muda.
-Nemam? -Hugo, dosta!
Hajde, ubij me!
Ubij me, ali djevojka će ipak umrijeti.
Borim se godinama protiv virusa.
Jedina nam je nada jedna djevojčica.
Među tisućama koje smo testirali.
To radite s djecom, kujin sine?
To radite?
Ne bi shvatio, previše si glup.
Ne shvaćaš žrtvu u ovoj borbi.
Samo si jadnik.
Imaš čudo u kući, zar ne vidiš?
Ironično, zar ne?
Hugo, dosta!
Dosta!
Smiri se.
Hugo, ako je istina što govori,
i ja mogu spasiti Manuelu.
Da, jasno.
Obavijestili su me.
Da, trebat ću sve raspoloživo medicinsko osoblje.
Dobro.
-Direktorica je ovdje i… -Gospodine.
Oprostite.
Roberto, trebam sve medicinsko osoblje koje imaš.
Pošaljite obavijest i okupite sve bolesnike u jednoj zoni.
Sredit ćeš to?
-Odmah ću ga nazvati. -Gospodine.
Rosa, zauzet sam.
Ali zovu iz predsjedništva.
Oprostite. Halo?
Da, dobar dan, predsjedniče.
Naravno da sam upućen.
U redu, odmah dolazimo.
Predsjednik nas hitno treba.
-Idemo. -Pričekaj.
-Želim razgovarati. -Poslije.
Sad. Važno je, molim te.
Sjećaš se da sam spominjala darivatelje krvi visoke antivirusne aktivnosti?
Da.
Nisu odrasli.
Antitijela proizvode samo tijela u razvoju
koja su preživjela prvotno izlaganje.
To sam ti skrivala, Luis.
To su djeca.
Odrasli imaju već izgrađeni imunitet.
Krv za Ivánovu transfuziju dalo je jedno od te djece?
Da.
Kako dolaziš do njih?
Većina su izgubljena djeca bez obitelji.
Nemaju nade, roditelja, ništa.
Dala sam im dom.
Čuvala sam ih.
Dala sam im sve.
Tretirala sam ih kao anđele, jer to i jesu, Luis.
Oni su čudesni.
I ne mogu im nikad dovoljno zahvaliti
što su spasili život našem sinu.
I Sergio je jedan od njih?
Bez te krvi…
naš bi sin danas bio mrtav.
Shvaćaš li, Luis?
Zna li predsjednik?
Da.
Požuri se.
Čeka nas.
Dobro jutro! Ustanite, djeco!
Hajdemo.
Pogledajte tko je došao!
Marta je opet s nama!
-Ustanite, djeco! -Mateo!
Pozdravite prijateljicu. Tako.
Opet smo zajedno.
Donio sam deke za djecu. Sigurno im je hladno.
Ovdje je vrlo vlažno.
Nitko ne smije ući. Ja ću im ih dati.
Jesu li dobro?
Odlično, hvala.
A što se radi ovdje?
Ne tiče vas se. Idite ili zovem bojnika.
Jeste li čuli?
Jasno i glasno.
Idem. Ne želim smetati.
Vrlo si jaka.
Ne znam kako se nisi zarazila.
Šuti i počni.
Hajde!
Alma.
Luis.
Dobar dan.
-Drago mi je zbog Ivána. -Hvala.
Obavještavali su me o njemu.
-Hvala, predsjedniče. -Uđite.
Poznajete bojnika Jiméneza?
Da, u zadnje se vrijeme često viđamo.
Ali povezujem ga s lošim vijestima.
Sjednite, molim.
Dobro.
Ovdje ste jer vam potpuno vjerujem
i trebam vas u ovoj krizi.
Situacija je krajnje ozbiljna.
Ali izvući ćemo se.
A to će biti zbog vašeg rada i znanja.
Pogotovo tvojeg, Alma.
Rezultati tvojeg istraživanja sada nas mogu spasiti.
Hvala, g. predsjedniče.
Podsjeti me na brojeve.
Prema našem izračunu osmero od 10 000 djece posebno je
i ima dovoljno antitijela da se pretvori u cjepiva.
A svako dijete može spasiti…
Oko 500 nezaraženih ljudi.
Zaraženi trebaju mnogo više krvi.
Luis, izdat ćemo objavu.
Potpisao sam naredbu.
Reći ćemo da moramo evakuirati maloljetne
i maknuti ih iz grada da ih zaštitimo.
-Bojnik će se pobrinuti za sabiranje. -Jasno, predsjedniče.
A što će biti s djecom?
Živjet će u najboljim uvjetima, kao dosad.
Samo ćemo ih testirati.
Možemo li jamčiti sigurnost djece koja nose cjepivo?
Učinit ćemo sve što možemo.
I uvijek ćemo biti zahvalni njima i njihovim obiteljima.
„Zahvalni“. Govorimo o djeci.
Stotinama nevine djece za čiji život ne možemo jamčiti.
Ako ne nađemo cjepivo, ionako će umrijeti.
Dajemo im priliku.
-Svima dajemo mogućnost preživljavanja. -Svima?
Znači li to da ćemo cijepiti Sektor 2?
Vlada će učiniti što može…
kao uvijek.
Luis,
nešto bih te pitao.
Kako si se osjećao kad ti je sin oživio nakon cjepiva?
Ništa ne možemo, Luis.
Da, moguće je da će koje dijete umrijeti.
I moguće je da nećemo imati dovoljno cjepiva za sve.
Ali biramo između rizika s tom djecom…
i toga da nas virus sve istrijebi.
Vrijeme je da zaboravimo…
apsurdne ideale i djelujemo odlučno.
U redu.
Stojim uz vas, predsjedniče.
-Hvala. -Ali…
pročitao bih izvješće prije negoli to napravim.
Da, izvoli.
Hvala.
Kvragu.
Vrlo si blijeda.
Koliko vrećica krvi treba?
Hladna si.
Hej.
Još je živa?
Da.
Onda nastavljamo.
-Donesi mi vode, molim te. -Naravno.
Bolje?
Da.
Obećaj mi da ćeš mi reći ako ti bude loše.
Molim te, obećaj mi.
Ne brini se.
Nemoguće. Neće uspjeti.
Predsjedniče,
ljudi ove zemlje gladovali su,
pretrpjeli ratove i velike krize.
Čak su živjeli bez slobode,
ali ne možete tražiti da roditelji predaju djecu samo tako.
Zato su tu organi vlasti.
Jamčim da će se sabiranje uspješno provesti.
-Bit će pobune. -Ugušit ćemo je.
Krvlju nevinih?
-To želite? -Želiš li ugušenu pobunu
-ili neobuzdanu epidemiju? -Želim isto što i vi.
Ali uvjeren sam da to treba raditi na drukčiji način.
-Što predlažeš? -Uvjerimo narod.
U javnom im govoru objasnimo ozbiljnost situacije,
ali i zajamčimo
da ćemo učiniti sve
da njihova djeca budu dobro.
U redu. Zvat ću medije kad želite.
Ne.
-Trebamo nekog komu vjeruju. -Ti.
-Ja? -Da.
Zašto ne?
Sviđa mi se ideja.
-Ne… -Ljudi ti vjeruju.
Osim toga, glasine da si se okrenuo protiv mene
mogu nam dobro doći.
Neće to vidjeti kao službeni govor.
Otac obitelj govori obiteljima. Idealno.
Govor od srca,
utemeljen u znanosti.
U redu, može.
Hvala, Luis.
Trebam nekoliko sati za pripremu.
Odlično.
Vas troje, sa mnom. Ne odvajajte se.
Gospođice.
-Što? -Čekajte.
Majko mila, nisi li se žurio u WC? Hajde!
Pedro, bit ću s curama.
Kad završiš, pričekaj nas. Dobro?
Da nisi išao sam.
Dječače?
-Ti si Pedro? -Ne smijem razgovarati s vama.
Pričekaj čas. Reci mi samo jednu stvar.
Jesu li te roditelji zvali Mateo?
Zvuči ti poznato to ime?
Zašto?
Pa…
možda sam ja tvoj otac.
-Stvarno? -Što radiš?
-Ništa. -S kim razgovaraš?
Ni s kim.
Ne laži mi.
Kako je Iván?
Sa sestrom je. Rekla sam joj da ne prilazi, ali znate kakva je.
-Iván nije zarazan. -Kako je bilo s predsjednikom?
-Može li se što? -Da niste ulazili!
-Dragi! -Past ćeš.
-Tata! -Ne znam što je.
Pustite me, moram po nju!
-Moramo joj pomoći! -Tata!
-Iván! -Ne smiješ ustati!
Preslab si.
Sedativ!
Gdje je Manuela? Što ste joj učinili?
Iván, Hugo i Sara otišli su po nju.
Moramo po nju! Moramo joj pomoći…
Žao mi je, nismo ništa više mogli.
Kako znaš?
Rekao mi je vaš ujak.
Tebe je spasilo čudo.
Bila je trudna.
Ne uzrujavaj brata.
-Smiri se. -Zar nemaš srca?
Ne, Manuela…
-Smiri se. -Ubila si svojeg unuka.
-Bila je s njim! Zašto nije tu?! -Dođi!
-Ostavi majku. -Ti si čudovište!
Zašto nisi ništa učinila?
Mrzim te.
-Bit će dobro. -Mrzim te.
Bit ćeš dobro.
-Kako si to dopustio? -Idemo u moj ured.
-Ona je ubojica. -Uđi.
-Kako joj možeš pustiti… -Uđi i sjedni.
Sjedni, šuti i slušaj me!
Nemoj zaspati.
Hej.
Nije mi dobro.
Dobro, dosta je bilo.
Odvoji je!
Hej, odvoji je!
Bez brige. Pogledaj me.
-Dobro sam. -Nisi.
-Dobro sam. -Nisi. Daj joj nešto.
Da, treba glukozu.
-Dobro sam. -Da vidim.
Donesi mi one tablete ondje.
-Pogledaj me. Vidiš li me? -Da.
Samo ti je pao šećer.
-Nastavi me gledati. -Evo tablete.
Evo. Polako.
Ne mogu vjerovati. Manuela.
-Nemoguće. -Manuela!
Manuela.
Sara.
Vrućica je prošla. Ne mogu vjerovati.
-Kako ste znali? -Draga!
Draga.
Moja sestra.
Zato ne želim da se javiš.
Ako se ne javim, posumnjat će. Bit će čudno.
Hajde.
U redu, stavi na zvučnik. Dođi ovamo.
-Alma. -Napokon.
Zašto se ne javljaš?
Mobitel je bio daleko. Kako je Iván?
Pomogla je krv djevojčice.
Njezini su roditelji krenuli onamo. Vidio si ih?
Što?
Slušaj, je li sluškinja mrtva?
Iván.
Alejo?
-Što ste napravili mojoj kćeri? -Zaboga!
Gdje je moja kći? Ubit ću te, kujin sine!
-Hugo! -Ubit ću te!
Hugo!
Trebamo ga da nađemo Martu.
Molim te, stani.
Stani.
Zbog vaše sigurnosti proglašena je zdravstvena uzbuna prvog stupnja.
Stavite maske na javnim mjestima.
Posjetite medicinski centar na najmanji znak vrućice.
U svakom trenutku slijedite upute medicinskog osoblja
i policijskih snaga.
Medicinska uzbuna prvog stupnja.
Pozvoni.
Ne pitaj. I ne zatvaraj, Julia dolazi.
-Hajde, hodaj. -Otkud ti pištolj?
-Hugo! -Álex, pomozi Juliji.
Molim te, odvedi je u sobu.
Slaba je.
-Pazi, Álex. -Oprezno.
-Kako si, kćeri? -Dobro. Poslije ću ti reći.
-Blijeda si. -Ne brini se.
-Tko je to? -Kujin sin koji je odveo moju kćer.
Odveli su Martu. Almin brat.
-Što? -Iskorištavaju je.
Koriste dječju krv za liječenje virusa.
-Što joj radite? Ubit ću te! -Smiri se!
-Smiri se. Trebamo Luisa. -A ako je s njima?
Zato trebamo ovoga.
Idemo, idem s vama.
Ti ostani čuvati ovoga gada.
Ostat ću, mama.
Manuela je slaba i trebat će me.
Dobro, kćeri.
-Sretno. -Hvala.
Hugo, idemo.
Álex, dođi.
Zaveži ga dobro i ne ispuštaj iz vida.
Hugo, dovedi Martu.
Hoću.
I čuvaj mi majku.
-Hugo! -Dobro?
Naravno.
Stižem!
Gospodine! Pustite me!
Gospodine!
Gdje mi je kćer?
-Što radite s njom? -Vodi ga.
-Rosa. -Nisam ga mogla zadržati.
Što radite ovdje?
-Što ti misliš? -Kako se usuđujete tako upasti?
-Trebam tvojeg muža. -Nema vremena.
Priprema važan govor za zemlju.
Duguje mi objašnjenje!
-Odmah odlazite! -Dosta!
Imamo sat do govora. Dajem ti pet minuta. Idemo.
Dođi sa mnom.
Da nisi ni zucnuo.
Vrata su zaključana. Idem po ključeve.
Stižem!
-Što radiš ovdje? -Slušaj.
Moraš doći sa mnom.
-Ne mogu sad. -Hitno je.
Molim te.
Opet su mi oteli unuku!
Marta je sasvim dobro.
S drugom je djecom koja proizvode antitijela.
Hrabra je i čuvat ćemo je kako spada.
Znao si za ovo?
Ja…
znam samo da virus napreduje mnogo brže
nego što smo mislili.
Moja je supruga jedina koja ga može zaustaviti.
Što radite s djecom?
Složeno je, ne bi shvatila.
Složeno? Želite reći opasno?
-Odmah mi vrati unuku. -Ne mogu.
Ne smjesta.
Samo tražim malo strpljenja.
Strpljenja?
Tražiš strpljenje kad je život moje unuke na kocki?
U opasnosti!
Čuješ li što govoriš?
Kujin sine!
Alma, držim tvojeg brata.
Ubit ću ga vlastitim rukama ako mi ne vratiš Martu.
Ako mu naudite,
pobrinut ću se da više nikad ne vidite Martu.
Jasno?
Vodi ga, Rai.
Vjerovao sam vam.
Emilia.
Samo nekoliko dana.
Trebamo to cjepivo.
Dobro da moj muž nije ovdje da ne vidi u što si se pretvorio.
Zao si čovjek.
Izdajica i jadnik!
Sara?
Sara, molim te!
Šuti više.
Sara, opusti užad.
-Ne budi glup. -Ruke mi trnu. Molim te.
Ako nešto pokušaš, ode glava.
-Čuješ li? -Da.
Reci mi nešto. Kako si znala da će tvoja krv pomoći?
Policija!
-Policija! -Ni ne pomišljaj!
-Da se nisi usudila. -U redu.
Gotovo je, Julia.
Vodite je.
Julia. Dakle, ti si druga sestrica.
Idi kvragu, Begoña.
Reci mom kumčetu da sam ti spasio život.
Dobro.
Hvala što ste mi javili, bojniče.
Odličan je, ljubavi. Ne mijenjaj više.
Bit ćeš sjajan, kao uvijek.
Ljude te cijene, Luis.
A ja te volim.
Da vidim. Koliko si je puta vezao? Tisuću?
A i dalje ne znaš, ljubavi.
Daniela!
Nećeš gledati govor?
Hajde, ne ljuti se.
Ja ću.
Daniela,
dušo.
Ovo je vrlo važan trenutak za tvojeg oca, za mene i našu zemlju.
Budi s njim.
Luis.
Budućnost pripada nama.
-G. ministre. -Spremni smo?
Pet, četiri…
Danas vam se obraćam kao ministar zdravstva,
ali i kao otac.
Znate kao i ja da se ova zemlja suočava s velikom teškoćom.
Iako smo učinili sve što smo mogli
da iskorijenimo virus koji nam prijeti,
epidemija je sve bjesnija i napreduje sve brže.
Ova vlada,
a posebno moja supruga Alma López-Durán,
nadomak su rješenja,
cjepiva koje bi zaustavilo ovo krvarenje.
Gad.
Ali prije toga
i zbog vrlo visokog rizika zaraze među najranjivijima,
ova vlada želi poslati
svu djecu mlađu od 15 godina
u kampove
gdje će biti na sigurnom i zdravi,
daleko od najvećih žarišta zaraze.
Svjestan sam težine
onoga što ova vlada traži,
i znam, kao i svi vi,
da nema ničega važnijeg od obitelji,
osobe s kojom smo odlučili dijeliti život
i djece koju smo s njom donijeli na svijet.
I zato
znam da nema gorega nego odvojiti se od njih.
Ali katkad…
nemamo izbora nego prihvatiti ozbiljnost situacije
i napraviti korak naprijed,
misleći na ono što je najbolje za njih i njihovu budućnost.
Zato je vrlo važno
da pozorno saslušate što ću vam reći.
Unutar jednog sata
policijske će snage početi kucati na vaša vrata,
zahtijevajući vašu djecu.
Skrijte ih.
Nemojte ih predavati.
Reći će da je to za njihovo dobro, da ih žele zaštititi. To nije istina.
Žele maskirati ono što je zapravo genocid.
Ne žele zaštititi vašu djecu,
nego ih iskoristiti kao pokusne kuniće
da se sami spase!
Idite po njega.
Po njega!
Očevi i majke ove zemlje…
ne dopustite da vam otmu djecu.
Prije sto godina ova je zemlja izgubila
vrijednosti bratstva i demokracije.
U tom je tamnom dobu naše povijesti
druga pokvarena vlada naredila ubojstvo čovjeka…
čije riječi i dalje odzvanjaju i koje su točnije no ikada.
Otvori, Luis!
Federico García Lorca napisao je:
„Postoje stvari
koje su zatvorene među zidovima,
a koje da se na ulicama poviču
ispunile bi svijet.“
Pa dobro.
Došao je trenutak da izađete na ulice i vičete.
Otvori mi, Luis!
Ja ću biti uz vas i uz vašu djecu.
Budućnost pripada njima!
Za čestitu državu i za slobodu!
Za slobodu!
Otvori vrata, Luis!
Otvori vrata, gade!
Luis, otvaraj!
Otvaraj, Luis!
Što si to učinio?
-Bio si sjajan, tata. -Sve u redu?
Da, brzo!
Gospodine!
Idemo, stisni gas!
-Gospodine! -Brzo!
Gospodine!
-Gospodine! -Idemo!
-Vozi! -Otvorite!
Otvorite!
Upamtite da je na snazi zdravstvena uzbuna.
Pratite upute i prijavite vlastima
ako vidite virusni incident u susjedstvu.
-Vozim bolesnika iz Sektora 1. -Otvori.
-Vrlo je zarazan, nije dobra ideja. -Smjesta otvaraj vrata.
U redu.
-Što se ovdje događa? -Bojniče.
-Vozim zatvorenicu i žuri mi se. -Odmah! Oprostite.
Prođite.
Idemo!
Za dlaku.
Za slobodu!
Pogledajte.
Za slobodu!
Pridobio si ih, tata.
Još nije gotovo. A najgore tek dolazi.
Za slobodu!
-Zašto ti nisu dali? -Marta, vrati se.
Hajde, jedi.
Predomislio si se?
Dok mi ne kažeš što je rekao čovjek u WC-u,
nećeš jesti.
Čuješ li?
Marta, dođi sa mnom.
Hajde, idemo.
Gdje držite Martu?
-Gdje je? -Imaš prekrasnu krv.
Izuzetno, imunološka reakcija još je veća nego kod djevojčice.
Jedinstvena.
Kažu da je genetski, ali znaš što?
Enrique mi je rekao tvoju tajnu.
Pomislio sam: „Ako nije majka,
kako se može objasniti to biološko čudo?“
Ali više ne vjerujem u čuda. Vjerujem u znanost.
I ono što imaš na šiji.
To je madež.
Kakva slučajnost.
Isti ima tvoja nećakinja.
Na istom mjestu.
Ne znam o čemu govoriš.
Pogledaj.
Ili ćeš mi reći što je unutra
ili ću to sam izvaditi.
Možeš početi.
Volim vas najviše na svijetu.
Mi tebe više!
Mi tebe više, tata.
Okrenite se. Imam iznenađenje.
Primite si ruke.
Znaš li tko je bio moj otac?
Marta!
-Teta! -Draga, dobro si?
Jesi li dobro, ljubavi?
Tog izdajnika
tražimo posvuda.
I uskoro će ga sustići pravda.
Isto vrijedi za sve koji su mu pomogli
u njegovoj zavjeri.
Predsjednik me optužio za izdaju pred cijelom zemljom.
Ubrzo će me smaknuti.
Našao sam nešto što može pomoći. Imam lijek za virus.
Možete poduzeti sve što je potrebno
da očuvate javni red i mir.
-Sve što je potrebno? -Sve.
Imate pet sekundi da se raspršite ili otvaramo vatru.
Na zapovijed!
Građani ove zemlje,
odgovorni i časni kao uvijek,
bili su prisebni
i ulice su sasvim mirne.
Drago mi je.
Prijevod titlova: Dunja Medaković