‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- בפרקים הקודמים -‬
‫איוון, זה מסוכן מאוד, לך ולכולנו.‬
‫מנואלה!‬
‫אלחו?‬
‫הבן שלי בסדר?‬ ‫-לא, עלמה. הוא נדבק בנגיף.‬
‫לא היססת אפילו לרגע?‬
‫לא חשבת שאחד מהם יכול להיות הבן שלך?‬
‫הוא אומר שהורים מחפשים את הילדים שלהם.‬
‫שאטפל בזה?‬
‫אתה יכול?‬
‫אתה תחלים, אתה שומע אותי?‬
‫הם לא הביאו את מנואלה.‬
‫היא בהיריון, אדוני.‬
‫איפה הבחורה?‬
‫היא גססה. היא נדבקה לפני כמה ימים.‬
‫אז תביא את גופתה. איפה היא, לעזאזל?‬
‫מנואלה כאן. לכו תביאו אותה. קחו את הוואן.‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫לא!‬
‫בעלי הוא אדם טוב,‬
‫אבל הוא לא רצה להאמין שמתיאו עדיין חי.‬ ‫הוא עדיין לא רוצה.‬
‫הוא לא יכול למות!‬
‫תעשה מה שצריך.‬
‫כל מה שצריך.‬
‫תפתחי לרגע, חמודה.‬
‫קצב הלב שלה צונח. עלינו להפסיק.‬
‫אני צריך עוד שקית אחת.‬
‫מה אתם יודעים על הנגיף?‬
‫איוון!‬ ‫-זה נגיף מסוג כזה‬
‫שברגע שנמצא בגוף,‬ ‫הוא יכול להתפשט בקלות רבה.‬
‫זיהום קורה כאשר יש חילוף של נוזלי גוף.‬
‫לכן חשוב להימנע מכל מגע פיזי.‬
‫רב-פקד!‬
‫אתה עדיין כאן?‬
‫בדיוק עמדתי לעזוב.‬
‫הכול בסדר?‬
‫איני רוצה להשאיר קצוות פתוחים.‬
‫השטח נקי. במשאיות יצאו לדרך.‬
‫הבחורה השחורה נעלמה.‬
‫כן.‬
‫אני לא אוהבת שהיא מסתובבת, חצי מתה.‬
‫אם היא בחיים,‬
‫היא לא תשרוד זמן רב. תאמין לי.‬
‫תשמיד את כל הראיות שנותרו, בסדר?‬
‫כן.‬
‫חרא!‬
‫אל תזוז!‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫-תירגע.‬
‫אני רק צריך שתעזור לי. זה הכול.‬
‫יש בחוץ בחורה צעירה שחולה מאוד.‬
‫איזו אישה? השחורה?‬
‫היא עדיין בחיים?‬
‫בלתי אפשרי!‬
‫אם לא תעזור לנו, היא תמות. תירגע.‬
‫ברור שהיא תמות. והיא לא תהיה היחידה.‬
‫קח אותי אליה.‬
‫תירגע.‬ ‫-קח אותי אליה.‬
‫החוצה! אל תתקרב אליי.‬
‫בסדר.‬
‫החוצה.‬ ‫-תירגע.‬
‫זרוק את האקדח!‬
‫זרוק אותו או שאשסף את גרונך!‬
‫הוא אצלי.‬
‫בסדר.‬
‫לעזאזל!‬
‫מה נעשה?‬
‫לא יודע.‬ ‫-מה לעשות?‬
‫אני לא יודע!‬ ‫-מה נעשה? היא גוססת, הוגו.‬
‫היא תמות!‬
‫לעזאזל!‬
‫בסדר… תביאי את מנואלה.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן, תקשיבי לי. תביאי את מנואלה.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫ואתה ואני נחזור פנימה.‬
‫- הנאום -‬
‫תבטיח שתעשה כל מה שתוכל כדי לרפא אותה,‬ ‫בסדר?‬
‫קדימה!‬
‫- אין פחד -‬
‫- בונים את העתיד -‬
‫- זוכרים את הגשם -‬
‫- צוחקים עליהם -‬
‫- לנגד החומה, הזיכרון -‬
‫- זכויות יש להרוויח -‬
‫בואי הנה!‬
‫קדימה, לכי!‬
‫סגור את הדלת, אלכס!‬
‫תתחילי לדבר.‬
‫בגוניה, את הולכת להגיד לי איפה הנכדה שלי.‬
‫אמיליה, תירגעי.‬ ‫-איפה היא?‬
‫תירגעי. אם הם לקחו אותה, זה היה לטובתה.‬
‫איפה הנכדה שלי, כלבה שכמותך?‬
‫אמיליה!‬ ‫-אמיליה, מספיק!‬
‫בסדר! בבקשה, אמיליה!‬
‫איפה היא? אני אהרוג אותך, בת זונה!‬ ‫-בסדר! מספיק!‬
‫מספיק, בבקשה.‬
‫לכי, בבקשה.‬ ‫-בחור צעיר, אני…‬
‫אמרתי לך לעוף מפה! לכי, עכשיו!‬
‫קדימה!‬
‫אמיליה.‬
‫את בסדר?‬
‫לא.‬
‫למען בריאותכם, הישארו בבית.‬
‫זכרו, ההליכה ברחוב אסורה,‬
‫פרט לבעלי אישור מיוחד.‬
‫כן, בסדר. תודה.‬
‫מה זה?‬ ‫-אזעקה בגדר.‬
‫מסתבר שקבוצת אנשים ניסתה לחצות.‬ ‫מה שלום איוון?‬
‫הרבה יותר טוב.‬
‫מדהים, עלמה.‬
‫זה המשרד. יש לנו בעיה רצינית מאוד.‬
‫הזיהומים התרבו ביומיים האחרונים.‬
‫שלום?‬ ‫-גבירתי, מה הסירנות האלה?‬
‫זה בסדר, רוזה.‬
‫אנשים לא מורשים ניסו להיכנס,‬ ‫אבל זה תחת שליטה.‬
‫הם נגועים?‬
‫אנשים קוראים לזה מגפה. מה יקרה, גבירתי?‬
‫יש מעט מקרים באזור הזה.‬
‫תכיני אוכל. יום ארוך לפנינו.‬
‫כן, גבירתי. אני אתקשר לריי.‬
‫בסדר.‬
‫זכרו, עובדי משרד הבריאות מחלקים‬
‫מסכות כמו זו בחינם‬
‫בבתי חולים, מרפאות ובתי מרקחת.‬
‫הן קלות מאוד לשימוש.‬
‫חובשים אותה כך.‬
‫מה עם כפפות?‬
‫התראת בריאות…‬
‫מה קורה בחדשות?‬
‫יש מאות מקרים באזור שתיים.‬
‫בתי החולים מוצפים. זה יוצא משליטה, לואיס.‬
‫נורה לעיתונאים‬ ‫לשתף רק מידע רלוונטי ושימושי.‬
‫אסור שיבהילו אף אחד.‬ ‫-ננסה לשלוט בהם,‬
‫אבל הנגיף כבר יצא משליטה. המצב קיצוני.‬
‫יש צורך בפעולה קיצונית.‬
‫אני לא יכול לעזור לה.‬
‫החום שלה ירד.‬
‫אלה הכדורים.‬
‫אין לזה משמעות. כמו פלסטר על פצע ירי.‬
‫תהיי חזקה, מנואלה.‬
‫בוא הנה.‬
‫אני לא יודע אם אשתך אמיצה או טיפשה.‬
‫אבל אם היא תמשיך להתקרב כך,‬ ‫בקרוב תהיה אלמן.‬
‫שתוק ותדאג לחיים שלך.‬
‫אין עוד מה לעשות.‬
‫כלום?‬
‫אתה חסר תועלת. לזה התכוונת?‬
‫זה מה שאתה אומר? שאתה לא שווה כלום?‬
‫עליי לירות בך עכשיו? זה העניין?‬
‫זה דורש ביצים.‬
‫אתה חושב שלא אעשה זאת?‬ ‫-הוגו, מספיק!‬
‫די!‬ ‫-קדימה, תהרוג אותי.‬
‫קדימה. תעשה את זה,‬ ‫אבל הבחורה תמות בכל מקרה.‬
‫אני נלחם בנגיף כבר שנים!‬ ‫והיה לנו רק שבריר של תקווה:‬
‫ילדה קטנה…‬
‫מבין אלפי הילדים שבדקנו.‬
‫זה מה שעשיתם לילדים?‬ ‫בן זונה! זה מה שזה היה?‬
‫לא היית מבין. אתה טיפש‬
‫מכדי להבין את הקורבנות‬ ‫שצריך להקריב בקרב כזה.‬
‫מסכן… אתה לא מבין שיש לך נס,‬ ‫אוצר בבית שלך.‬
‫זה אירוני, לא?‬
‫מספיק, הוגו!‬
‫מספיק!‬
‫תירגע, הוגו.‬
‫אם זה נכון,‬
‫גם אני יכולה להציל את מנואלה.‬
‫כן, בטח.‬
‫ברור שאני מעודכן.‬
‫כן.‬
‫אני צריך את כל הצוות הרפואי הזמין.‬
‫יופי.‬
‫גם המנהלת כאן…‬ ‫-אדוני…‬
‫והיא מסכימה איתי.‬
‫סליחה.‬
‫רוברטו, אני צריך את כל הצוות הרפואי הזמין.‬
‫תפרסם הודעה ותשמור על הנגועים באותו האזור.‬
‫אתה תטפל בזה?‬
‫כן, אתקשר מייד.‬ ‫-אדוני?‬
‫רוזה!‬
‫אני עסוק.‬
‫אבל זה משרד הנשיא.‬
‫סליחה.‬
‫הלו?‬
‫כן.‬
‫שלום לך, אדוני הנשיא.‬
‫כן, כמובן שאני מעודכן.‬
‫מושלם, נצא עכשיו.‬
‫הנשיא רוצה לראות אותנו מייד.‬
‫קדימה.‬ ‫-חכה, לואיס.‬
‫אנו צריכים לדבר.‬ ‫-זה יכול לחכות?‬
‫עכשיו. זה חשוב, בבקשה.‬
‫זוכר את המתנדבים שסיפרתי לך עליהם?‬
‫התורמים שבדמם‬ ‫הייתה פעילות אנטי-ויראלית גבוהה.‬
‫כן.‬
‫הם לא מבוגרים.‬
‫נוגדנים מיוצרים רק ביצורים מתפתחים‬
‫ששרדו את החשיפה הראשונית.‬
‫זה… מה שהסתרתי ממך, לואיס.‬
‫הם ילדים.‬
‫למבוגרים כבר יש מערכת חיסונית מוגדרת.‬
‫הדם… של העירוי של איוון‬ ‫היה מאחד הילדים האלה?‬
‫כן.‬
‫איך השגת אותם?‬
‫רובם…‬
‫ילדים אבודים, בלי משפחה,‬
‫בלי תקווה, בלי הורים, שום דבר.‬
‫נתתי להם בית.‬
‫טיפלתי בהם.‬
‫נתתי להם הכול.‬
‫התייחסתי אליהם כמו למלאכים כי זה מה שהם.‬
‫לואיס, זה נס.‬
‫ייקחו לי אלף גלגולי חיים…‬
‫כדי להודות להם על הכול,‬ ‫על שהצילו את חיי הבן שלנו.‬
‫גם סרחיו הוא אחד מהילדים האלה?‬
‫בלי הדם הזה,‬
‫הבן שלנו…‬
‫היה מת. אתה מבין, לואיס?‬
‫האם הנשיא יודע?‬
‫כן.‬
‫תזדרזי.‬
‫הוא מחכה.‬
‫בוקר טוב! הגיע הזמן לקום, ילדים!‬
‫קדימה.‬
‫בואו נקום.‬
‫קומו, קדימה.‬
‫תראו מי כאן!‬
‫מרתה שוב איתנו.‬ ‫בואו נקום, כולם!‬
‫קדימה!‬ ‫-מתיאו!‬
‫בואו נקבל את חברתינו בחזרה, זהו זה!‬
‫טוב מאוד, ילדים.‬ ‫-כולנו שוב יחד.‬
‫הבאתי שמיכות. אני בטוח שקר לילדים.‬
‫מאוד לח כאן למטה.‬
‫אף אחד לא יכול להיכנס. אני אחלק אותם.‬ ‫-טוב.‬
‫הם בסדר?‬
‫כן, תודה.‬
‫ו… מה הם עושים פה?‬
‫לא עניינך, לך או שאתקשר לרב-פקד.‬
‫שמעת אותי?‬
‫בבירור.‬
‫אני אלך. סליחה על ההפרעה.‬
‫את אישה חזקה מאוד.‬
‫איך זה שלא נדבקת?‬
‫שתוק ותתחיל.‬
‫עכשיו!‬
‫עלמה.‬
‫לואיס.‬
‫שלום.‬
‫אני שמח לשמוע על איוון.‬
‫תודה.‬ ‫-הם עדכנו אותי לגביו.‬
‫תודה, אדוני הנשיא.‬
‫היכנסו, בבקשה.‬
‫פגשתם את רב-פקד חימנס, נכון?‬
‫כן, אנחנו נפגשים לעיתים קרובות לאחרונה.‬
‫אולי בגלל זה קישרתי אותו לחדשות רעות.‬
‫שבו, בבקשה.‬
‫טוב.‬
‫אתם כאן כי אני סומך עליכם לחלוטין,‬
‫ואני צריך שתעזרו לי להתמודד עם המשבר הזה.‬
‫המצב חמור ביותר.‬
‫אבל אנחנו נעבור את זה.‬
‫וזה יקרה הודות לעבודה והידע שלכם,‬
‫במיוחד שלך, עלמה.‬
‫תוצאות המחקר שלך עד כה עשויות להציל אותנו.‬
‫תודה, אדוני הנשיא.‬
‫תזכירי לי את המספרים.‬
‫לפי החישובים שלנו,‬ ‫שמונה מתוך 10,000 ילדים הם מיוחדים‬
‫ויש להם מספיק נוגדנים כדי לייצר חיסון.‬
‫כל ילד מיוחד יכול להציל…‬
‫כ-500 אנשים שאינם נדבקו.‬
‫אנשים נגועים זקוקים ליותר דם.‬
‫לואיס, אנחנו נפרסם הודעה לציבור.‬
‫חתמתי על הפקודה.‬
‫ההודעה אומרת שעלינו לפנות את הנוער‬
‫ולהוציא אותם מהעיר כדי להגן עליהם.‬
‫הרב-פקד ינהל את האיסוף.‬
‫כרצונך, אדוני הנשיא.‬
‫ומה יקרה לילדים?‬
‫הם יהיו בידיים מצוינות, כמו תמיד.‬
‫אנחנו רק נערוך בדיקות.‬
‫האם נוכל להבטיח את ביטחונם‬ ‫של אלה שייצרו חיסונים?‬
‫נעשה כמיטב יכולתנו.‬
‫ונהיה אסירי תודה להם לנצח… ולמשפחותיהם.‬
‫"אסירי תודה." מדובר בילדים.‬
‫מאות ילדים חפים מפשע‬ ‫שלא ניתן להבטיח את הישרדותם.‬
‫אם לא נמצא חיסון בקרוב,‬ ‫הם ימותו בכל מקרה.‬
‫אנחנו נותנים להם סיכוי.‬
‫אנחנו נותנים לכולם סיכוי לשרוד.‬
‫"כולם."‬
‫אז נחסן גם אנשים באזור שתיים?‬
‫הממשלה תעשה כל שביכולתה…‬
‫כמו תמיד.‬
‫לואיס,‬
‫אני רוצה לשאול אותך שאלה.‬
‫איך הרגשת כשראית את החיסון‬ ‫מציל את חייו של בנך?‬
‫זה לא בידינו, לואיס.‬
‫כן,‬
‫חלק מהילדים עלולים למות.‬
‫ייתכן גם שלא יהיה לנו מספיק‬ ‫כדי לחסן את כל האוכלוסייה.‬
‫אבל עלינו לבחור בין‬
‫לקיחת סיכון עם הילדים האלה…‬
‫לבין האפשרות שהנגיף ימחק את כולנו.‬
‫הגיע הזמן שניפטר‬
‫מהאידאלים האבסורדים ונפעל בהחלטיות.‬
‫בסדר גמור.‬
‫אני אעמוד לצדך, אדוני הנשיא.‬
‫תודה…‬ ‫-אבל…‬
‫אני רוצה לקרוא את הדוח לפני שאעשה את זה.‬
‫כן, בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫- ממ"ר - מרכז מחקר רפואי‬ ‫תיק מספר 31/8028 -‬
‫לעזאזל!‬
‫את כל כך חיוורת.‬
‫כמה שקיות דם אתה צריך?‬
‫את קפואה!‬
‫היא עדיין בחיים, נכון?‬
‫כן.‬
‫אז בואו נמשיך.‬
‫קדימה.‬
‫תביא לי מים, בבקשה.‬ ‫-כמובן.‬
‫זהירות.‬
‫יותר טוב?‬
‫כן.‬
‫תבטיחי לי שתגידי לי אם את מרגישה לא טוב.‬
‫תבטיחי לי, בבקשה.‬
‫אל תדאג.‬
‫זה בלתי אפשרי. זה לא יעבוד.‬
‫אדוני הנשיא,‬
‫אנשים במדינה הזאת גוועו ברעב,‬
‫עברו מלחמות, התגברו על משברים גדולים.‬
‫הם אפילו חיו ללא חירותם,‬ ‫אבל אי אפשר לבקש מאימהות ואבות‬
‫פשוט לוותר על הילדים שלהם.‬
‫בשביל זה יש אכיפת חוק.‬
‫היה סמוך ובטוח שנצליח לאסוף אותם, אדוני.‬
‫יהיה מרד.‬
‫אנחנו נדכא אותו.‬
‫ותשפכו את דמם של חפים מפשע.‬
‫זה מה שאתה רוצה?‬ ‫-אתה רוצה מרד מדוכא‬
‫או מגפה חסרת שליטה?‬ ‫-אני רוצה את אותו הדבר שאתם רוצים.‬
‫אבל אני מאמין בתוקף‬ ‫שעלינו לעשות זאת בדרך אחרת.‬
‫מה אתה מציע?‬
‫אנחנו צריכים לשכנע אנשים.‬
‫אנחנו צריכים לשאת נאום‬
‫ולהסביר כמה המצב חמור, אבל…‬
‫עלינו גם להבטיח להם שנעשה כל שביכולתנו‬ ‫כדי לוודא‬
‫שהילדים שלהם יהיו בטוחים.‬
‫בסדר. מתי שתרצה, אתקשר לתקשורת, אדוני.‬
‫לא.‬
‫זה צריך להיות מישהו שהם סומכים עליו.‬ ‫-אתה.‬
‫אני?‬
‫כן, למה לא?‬
‫זה רעיון נהדר.‬
‫לא…‬ ‫-אנשים מאמינים לך.‬
‫חוץ מזה,‬
‫השמועות שאתה פועל נגדי עכשיו‬
‫עשויות לעבוד לטובתנו.‬
‫הם לא יראו בזה נאום רשמי.‬
‫אבא בעל משפחה,‬
‫פונה אל משפחות. זה מושלם.‬
‫נאום… מהלב,‬
‫אך מבוסס על מדע.‬
‫בסדר.‬
‫אני אעשה זאת.‬
‫תודה, לואיס.‬
‫אבל אני צריך כמה שעות להתכונן.‬
‫נשמע מושלם.‬
‫שלושתכם, בואו איתי. תישארו יחד.‬
‫עלמתי.‬
‫מה?‬ ‫-חכי.‬
‫אלוהים! לא היית צריך ללכת דחוף לשירותים?‬ ‫תזדרז!‬
‫פדרו, אני אהיה עם הבנות.‬ ‫חכה לנו כשתסיים, בסדר?‬
‫שלא תעז ללכת לבד.‬
‫ילד?‬
‫ילד!‬
‫אתה פדרו?‬
‫אני לא יכול לדבר עם אף אחד.‬ ‫-רק רגע.‬
‫רק תגיד לי משהו.‬
‫אתה זוכר אם הורים שלך קראו לך מתיאו?‬
‫נשמע מוכר?‬
‫למה?‬
‫טוב…‬
‫כי יכול להיות שאני אבא שלך.‬
‫באמת?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫כלום.‬ ‫-עם מי אתה מדבר?‬
‫אף אחד.‬
‫אל תשקר לי.‬
‫מה שלום איוון?‬
‫הוא עם אחותו, גבירתי.‬ ‫אמרתי לה לא להתקרב יותר מדי,‬
‫אבל את יודעת איך היא.‬ ‫-הוא לא מיבדק.‬
‫איך היה עם הנשיא?‬ ‫אתם מתכוונים לעשות משהו?‬
‫שלא תעז להיכנס לכאן!‬
‫אהובי!‬
‫אתה תיפול. אבא!‬ ‫-מה קורה?‬
‫עזבו אותי! עליי ללכת לשם!‬ ‫-די.‬
‫אני חייב לעזור לה!‬ ‫-אבא!‬
‫איוון…‬ ‫-היי, איוון. אסור לך לקום.‬
‫אתה חלש מדי. סם הרגעה, עכשיו!‬
‫איפה מנואלה, אימא? מה עשית לה?‬
‫איוון, הוגו ושרה נסעו לקחת אותה. חכה.‬
‫לא, חייבים להביא אותה! חייבים לעזור לה…‬
‫אני מצטערת. לא יכולנו לעשות כלום.‬
‫איך את יודעת?‬
‫דיברתי עם הדוד שלכם.‬
‫נדרש נס כדי להציל אותך.‬
‫היא הייתה בהיריון.‬
‫אל תצערי את אח שלך.‬
‫בבקשה.‬ ‫-יש לך לב?‬
‫מנואלה…‬
‫תירגע.‬ ‫-אתה תהיה בסדר.‬
‫את יודעת שהרגת את נכדך?‬
‫הם היו יחד. למה היא לא כאן?‬
‫בואי! עזבי את אימך!‬ ‫-למה היא לא פה?‬
‫את מפלצת, אימא!‬ ‫-שקט!‬
‫אבא, למה אתה לא עושה משהו?‬ ‫-בואי!‬
‫אני שונא אותך!‬
‫אתה תהיה בסדר.‬ ‫-אני שונא אותך.‬
‫אתה תהיה בסדר.‬
‫איך נתת לה?‬ ‫-תירגעי. בואי נלך למשרד שלי. ‬
‫היא רוצחת.‬ ‫-תיכנסי לשם.‬
‫אני לא מבינה איך נתת לה…‬ ‫-תיכנסי. שבי.‬
‫שבי, תשתקי ותקשיבי לי!‬
‫אל תירדמי.‬
‫קדימה.‬
‫אני לא מרגישה טוב.‬
‫בסדר, סיימנו. תפסיק. תנתק אותה!‬
‫היי, תנתק אותה!‬
‫אל תדאגי. תסתכלי עליי.‬
‫אני בסדר.‬ ‫-את לא.‬
‫אני בסדר.‬ ‫-לא.‬
‫תן לה משהו.‬ ‫-כן. היא צריכה גלוקוז.‬
‫אני בסדר.‬ ‫-תן לי לראות.‬
‫תביא לי את הכדורים האלה.‬
‫תסתכלי, את רואה אותי?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫את רואה אותי? רמת סוכר נמוכה, זה הכול.‬
‫תמשיכי להסתכל עליי.‬
‫טוב. הינה. תראי.‬
‫זה בסדר. אל תדאגי.‬
‫יופי.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫מנואלה.‬
‫לא ייתכן!‬ ‫-מנואלה!‬
‫הוגו.‬
‫מנואלה.‬
‫שרה.‬
‫החום שלה כמעט נעלם!‬ ‫אני לא מאמין. איך ידעת?‬
‫יקירתי!‬
‫יקירתי.‬
‫זאת אחותי.‬
‫זו הסיבה שלא תענה.‬
‫אם לא, היא תחשוב שמשהו קרה.‬
‫קדימה.‬
‫אז שים אותה על רמקול. בוא הנה.‬
‫עלמה?‬ ‫-סוף סוף.‬
‫למה לא ענית?‬ ‫-הייתי רחוק מהטלפון.‬
‫מה שלום איוון?‬
‫הדם של הילדה עבד.‬
‫וההורים שלה נסעו אליך. ראית אותם?‬
‫מה?‬
‫תקשיב. מה עם המשרת?‬
‫היא מתה?‬
‫איוון…‬
‫אלחו?‬
‫הוגו!‬ ‫-מה אמרת על הבת שלי?‬
‫לעזאזל!‬
‫איפה הבת שלי? אני אהרוג אותך, בן זונה.‬
‫הוגו!‬ ‫-אני אהרוג אותך!‬
‫הוגו!‬
‫בבקשה, צריך שהוא ימצא את מרתה.‬
‫בבקשה, תפסיק!‬
‫למען בריאותכם,‬ ‫התראת בריאות ברמה אחת נכנסה לתוקף.‬
‫יש לחבוש מסכות במקומות ציבוריים.‬
‫גשו למרפאה מורשית במידה ויש לכם חום קל.‬
‫תפעלו תמיד לפי הוראות‬
‫הצוות הרפואי ואוכפי החוק.‬
‫התראת בריאות ברמה אחת בתוקף.‬
‫הפעמון. תצלצל בפעמון.‬
‫אל תשאל. תשאיר אותה פתוחה לג'וליה.‬
‫קדימה, לך.‬ ‫-מאיפה האקדח הגיע?‬
‫הוגו!‬ ‫-אלכס, תעזור לג'וליה.‬
‫תעזרו לנו, בבקשה.‬
‫קחו אותה לחדר השינה.‬
‫היא חלשה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זהירות, אלכס.‬ ‫-זהירות.‬
‫מה שלומך, מותק?‬
‫בסדר, אספר לך אחר כך.‬
‫את חיוורת.‬ ‫-אל תדאגי.‬
‫מי זה, הוגו?‬ ‫-הבן זונה שלקח את הבת שלי.‬
‫הוא לקח את מרתה. אח של עלמה.‬
‫מה?‬ ‫-הם משתמשים בה.‬
‫הם משתמשים בדם של ילדים‬ ‫כדי לרפא את הנגיף.‬
‫מה עשית, בן זונה! אני אהרוג אותך!‬
‫מה עשית?‬ ‫-תירגע.‬
‫נמצא את לואיס. חבל על האנרגיה.‬ ‫-מה אם הוא איתם?‬
‫בשביל זה יש לנו את הבחור הזה.‬
‫קדימה. אני אבוא איתכם.‬ ‫תישאר לשמור על המנוול הזה.‬
‫גם אני אישאר, אימא.‬ ‫מנואלה חלשה וייתכן שתצטרך אותי. בסדר?‬
‫זה בסדר, מותק.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-בסדר.‬
‫הוגו, בוא נלך.‬ ‫-אלכס, בוא הנה.‬
‫תסיים לקשור אותו.‬ ‫אל תוריד ממנו את העיניים.‬
‫הוגו.‬
‫תחזיר את מרתה.‬ ‫-כן.‬
‫תשמור על אימא שלי, בבקשה.‬
‫הוגו!‬ ‫-בסדר?‬
‫כמובן.‬
‫אני בא!‬
‫אדוני! עזוב אותי!‬
‫אדוני!‬
‫איפה הבת שלי?‬
‫איפה היא?‬ ‫-קח אותו, ריי!‬
‫רוזה!‬ ‫-גבירתי,‬
‫לא יכולתי לעצור אותם.‬ ‫-אל תיגע בי.‬
‫למה אתם כאן?‬ ‫-למה אתה חושב, לואיס?‬
‫איך את מעיזה להיכנס לבית שלי כך?‬
‫באתי לדבר עם בעלך.‬ ‫-בעלי עסוק מדי.‬
‫הוא מכין נאום שנחוץ למדינה.‬
‫הוא חייב לי הסבר. לואיס…‬ ‫-אני רוצה‬
‫שתעזבו את הבית שלי…‬ ‫-בסדר, מספיק!‬
‫יש לי שעה עד הנאום. אתן לך חמש דקות.‬
‫בואי איתי. קדימה.‬
‫אף מילה מחורבנת.‬
‫הדלת נעולה. אביא את המפתחות.‬
‫רגע!‬
‫למה את כאן?‬ ‫-תקשיב, אלכס. אתה חייב לבוא איתי.‬
‫דניאלה, אני לא יכול…‬ ‫-זה דחוף מאוד.‬
‫בבקשה.‬
‫הם לקחו את הנכדה שלי שוב!‬
‫מרתה בסדר גמור.‬
‫היא עם הילדים האחרים שמייצרים נוגדנים.‬ ‫היא…‬
‫בעלת ערך רב ויתייחסו אליה ככזו.‬
‫ידעת את זה?‬
‫אני…‬
‫כל מה שאני יודע זה שהנגיף מתפשט‬ ‫הרבה יותר מהר ממה שציפינו, ו…‬
‫אשתי היא היחידה שיכולה לעצור אותו.‬
‫מה אתם עושים לילדים?‬
‫זה מורכב מאוד. את לא תביני.‬
‫"מורכב"? את מתכוונת ל"מסוכן".‬
‫תחזיר לי אותה ברגע זה, לואיס.‬
‫אני לא יכול, אמיליה… לא ברגע זה.‬
‫אני רק מבקש שתהיי סבלנית.‬
‫"סבלנית"?‬
‫אתה מבקש ממני להיות סבלנית‬ ‫בזמן שחיי הנכדה שלי בסכנה?‬
‫היא בסכנה! אתה מקשיב לעצמך בכלל, לואיס?‬
‫אתה בן זונה! עלמה, אח שלך נמצא אצלי.‬
‫אני אהרוג אותו במו ידיי‬ ‫אם לא אקבל את מרתה בחזרה.‬
‫אם תעשה לו משהו, לא תראה את מרתה לעולם.‬
‫זה ברור?‬
‫קח אותו, ריי.‬
‫בטחתי בך, אדוני.‬
‫אמיליה.‬
‫זה רק לכמה ימים.‬
‫אנחנו זקוקים לחיסון הזה.‬
‫אני שמחה שבעלי לא כאן כדי לראות למי הפכת,‬ ‫לואיס.‬
‫אתה אדם אכזרי…‬
‫בוגדני‬
‫ואומלל!‬
‫שרה?‬
‫שרה, בבקשה!‬
‫אתה יכול לשתוק?‬ ‫-שרה, תשחררי את זה, בבקשה.‬
‫אל תהיה טיפש.‬ ‫-נרדמו לי הידיים.‬
‫בבקשה, שרה.‬
‫תנסה משהו ואפוצץ לך את הראש.‬
‫שמעת אותי?‬ ‫-כן.‬
‫תגידי לי משהו, שרה…‬ ‫ איך ידעת שהדם שלך יעבוד?‬
‫משטרה!‬
‫שלא תעיזי!‬ ‫-עצרי!‬
‫שלא תעיזי!‬ ‫-בסדר.‬
‫זה נגמר.‬
‫ג'וליה.‬
‫קח אותה.‬
‫בסדר.‬
‫ג'וליה, אז את האחות השנייה.‬
‫לכי לעזאזל, בגוניה.‬
‫תגידי לבן סנדקותי שהצלתי את חייך.‬
‫יופי.‬
‫תודה שהודעת לי, רב-פקד.‬
‫זה נהדר, אהובי. אל תשנה מילה.‬
‫אתה תהיה נהדר, כרגיל.‬
‫אנשים מעריצים אותך, לואיס.‬
‫ואני אוהבת אותך.‬
‫בוא נראה.‬
‫כמה פעמים? אלף? אלף חמש מאות?‬
‫ואתה עדיין לא יודע לקשור עניבה כמו שצריך,‬ ‫אהובי?‬
‫דניאלה!‬
‫לא תצפי בנאום?‬
‫בחייך… בואי נניח לטינה בינינו.‬
‫אני אדאג לה.‬
‫דניאלה,‬
‫מתוקה.‬
‫זה רגע חשוב מאוד בשביל אבא שלך,‬
‫בשבילי, בשביל המדינה.‬
‫יהיה נחמד אם תהיי איתו.‬
‫לואיס.‬
‫העתיד שייך לנו.‬
‫אדוני השר.‬
‫הגיע הזמן?‬
‫חמש,‬
‫אני פונה אליכם היום לא רק כשר הבריאות,‬
‫אלא גם כאבא.‬
‫כפי שאתם ואני יודעים,‬
‫המדינה עוברת תקופה קשה במיוחד.‬
‫למרות כל מאמצינו‬
‫להשמיד את הנגיף שמאיים על חיינו,‬
‫המגפה נעשתה סוערת ובלתי ניתנת לעצירה.‬
‫הממשל הזה‬
‫ובמיוחד אשתי, עלמה לופז-דוראן,‬
‫קרובים מאוד למציאת פתרון,‬
‫חיסון שיוכל לעצור את השטף הזה.‬
‫בן זונה.‬
‫אבל לפני שזה יקרה,‬
‫ובהתחשב בסיכון הגבוה להידבקות‬ ‫בקרב קבוצות בסיכון,‬
‫הממשלה רוצה‬
‫לשלוח ילדים בני 15 ומטה‬
‫למחנות,‬
‫שבהם הם יהיו בריאים ובטוחים,‬
‫הרחק ממקורות הזיהום העיקריים.‬
‫אני מודע לחלוטין‬
‫למה שהממשלה מבקשת מכם.‬
‫אני יודע, בדיוק כמו כולכם,‬
‫שאין דבר חשוב יותר ממשפחה,‬
‫האדם שעימו אנו בוחרים לחלוק את חיינו,‬
‫הילדים שהבאנו לעולם יחד.‬
‫לכן אני‬
‫יודע שאין דבר גרוע יותר מלהיות בנפרד מהם.‬
‫אולם, יש זמנים‬
‫שבהם אין לנו ברירה אלא לקבל את כובד המצב‬
‫ולהתקדם,‬
‫לחשוב על מה שהכי טוב עבורם ועבור עתידם.‬
‫לכן חשוב מאוד‬
‫שתקשיבו היטב למה שאני עומד לומר.‬
‫בעוד כשעה, שוטרים אוכפי חוק‬
‫יתחילו להגיע לבתיכם כדי לאתר את ילדיכם.‬
‫תחביאו אותם.‬
‫אל תמסרו אותם.‬
‫הם יגידו שזה לטובתם,‬ ‫שהם רוצים להגן עליהם…‬
‫זה לא נכון.‬
‫הם רק רוצים להסוות רצח עם בוטה… כישועה.‬
‫הם לא רוצים להגן על ילדיכם מהנגיף.‬
‫הם רוצים להשתמש בהם כשפני ניסיונות‬ ‫כדי להציל את עצמם.‬
‫לך תביא אותו.‬
‫לך תביא אותו!‬
‫אימהות ואבות המדינה,‬
‫אל תאפשרו להם לקחת את ילדיכם.‬
‫לפני יותר ממאה שנה, המדינה גם איבדה‬
‫את ערכי האחווה והדמוקרטיה.‬
‫בתקופה כה חשוכה בהיסטוריה שלנו,‬ ‫ממשל בלתי הוגן נוסף‬
‫הורה להוציא להורג אדם‬
‫שמילותיו עדיין מהדהדות היום‬
‫והן הולמות מאי פעם.‬
‫תפתח את הדלת, לואיס!‬
‫פדריקו גרסיה לורקה כתב פעם,‬
‫"ישנם דברים‬
‫סגורים מאחורי קירות,‬
‫שאם יצאו לרחובות ויצעקו,‬
‫הם ימלאו את העולם."‬
‫בסדר גמור.‬
‫הגיעה העת שתצאו לרחובות ותצעקו.‬
‫תפתח את הדלת, לואיס!‬
‫אני אהיה איתכם ועם ילדיכם.‬
‫העתיד שייך ל‬‫הם‬‫.‬
‫למען מדינה הגונה‬
‫ולמען החירות.‬
‫למען החירות!‬ ‫-למען החירות!‬
‫תפתח את הדלת, לואיס!‬
‫תפתח את הדלת, בן זונה!‬
‫תפתח את הדלת!‬
‫תפתח, לואיס!‬
‫מה עשית?‬
‫היית מדהים, אבא.‬ ‫-הכול בסדר?‬
‫כן, תן גז!‬ ‫-קדימה.‬
‫אדוני!‬
‫אדוני.‬ ‫-תפתחו!‬
‫סע!‬
‫אדוני!‬ ‫-סע!‬
‫אדוני!‬
‫בוא.‬ ‫-קדימה.‬
‫סע!‬ ‫-תפתחו!‬
‫תפתחו!‬
‫- אנו נשגשג -‬
‫- העתיד שייך… -‬
‫למען בריאותכם,‬ ‫זכרו שישנה התראת בריאות בתוקף.‬
‫כבדו הגבלות והודיעו לרשויות‬
‫אם תראו אדם נגוע בשכונה שלכם.‬
‫יש לי חולה מאזור אחת.‬ ‫-תפתח.‬
‫הוא מאוד נגוע. זה לא רעיון טוב…‬ ‫-תפתח את הדלת עכשיו.‬
‫בסדר.‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬ ‫-רב-פקד!‬
‫אני לוקח אסיר למחלקת הביטחון. אני ממהר.‬
‫מייד. אני מצטער.‬
‫תתקדם.‬
‫קדימה!‬
‫זה היה קרוב!‬
‫למען החירות!‬
‫תראו.‬
‫למען החירות!‬
‫ז‬‫כית באמון שלהם, אבא.‬
‫אל תבנו על זה‬‫. הגרוע ביותר עוד לפנינו.‬
‫למען החירות!‬
‫למה לא קיבלת?‬
‫מרתה, הגיע הזמן לאכול.‬
‫קדימה, תאכלי.‬
‫שינית את דעתך?‬
‫עד שתגיד לי מה האיש הזה אמר בשירותים,‬
‫לא תאכל. שמעת אותי?‬
‫מרתה, בואי איתי.‬
‫קדימה, בואי.‬
‫איפה אתם מחזיקים את מרתה?‬
‫איפה היא?‬
‫כזה דם יפה.‬
‫מדהים! התגובה החיסונית שלך‬ ‫גבוהה אפילו יותר משל הילדה.‬
‫זה פשוט ייחודי!‬
‫יגידו שזה גנטי, אבל את יודעת מה?‬
‫אנריקה סיפר לי את הסוד הקטן שלך.‬
‫ואני חשבתי, "אם היא לא האימא,‬
‫איך תסביר את הנס הביולוגי הזה?"‬
‫אבל אני לא מאמין בניסים.‬
‫אני מאמין במדע‬
‫ובדבר הזה שעל העורף שלך.‬
‫זה כתם לידה.‬
‫איזה צירוף מקרים!‬
‫גם לאחיינית שלך יש את זה.‬
‫באותה נקודה בדיוק.‬
‫אני לא יודעת על מה אתה מדבר.‬
‫תראי.‬
‫תגידי לי מה יש שם‬
‫או שאתלוש את זה החוצה בעצמי.‬
‫אז קדימה.‬
‫אני אוהב אתכן יותר מכול.‬
‫אנו אוהבות אותך יותר.‬ ‫-אנו אוהבות אותך יותר, אבא.‬
‫תסתובבו. יש לי עוד הפתעה.‬
‫תחזיקו ידיים.‬
‫אתה יודע מי היה אבא שלי?‬
‫מרתה!‬
‫דודה!‬ ‫-אהובתי!‬
‫את בסדר, אהובתי?‬
‫את בסדר, מותק?‬
‫אנחנו מחפשים את הבוגד בכל מקום.‬
‫ובקרוב הוא יהיה במעצר.‬
‫זה תקף גם לכל מי שעזר לו‬
‫לבצע את תוכניתו האיומה.‬
‫הנשיא קרא לי בוגדת מול כל המדינה.‬
‫כמה זמן עד שיוציא אותי להורג?‬
‫מצאתי משהו שיעזור לנו.‬ ‫אני חושב שיש לי תרופה לנגיף.‬
‫אני תומך בך לחלוטין בנקיטת אמצעים‬
‫הנחוצים לדעתך לשימור חוק וסדר.‬
‫כל האמצעים, אדוני?‬ ‫-כולם.‬
‫יש לכם חמש שניות להתפזר‬
‫או שנפתח באש!‬
‫בפקודה שלי!‬
‫אזרחי המדינה הזאת,‬
‫אחראיים ומכובדים כתמיד, נותרו רגועים‬
‫והרחובות שלווים לחלוטין.‬
‫אני שמח לפגוש אותך.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬