NETFLIX UVÁDÍ
V sektoru 1 byl potvrzen nový případ noraviru.
Chcete mi říct, že jsou v našem sektoru dva nakažení?
Chytíme je.
To je Mateo, můj syn.
Jsou si podobní.
Nikdy jsme neviděli jeho tělo, Fernando. Nikdy.
Do prdele!
Jedno dítě se objevilo. Žije.
- Almo! - Zpátky.
Náš zahradník byl v tom autobuse. Přišli po nás.
Jela jsem tím autobusem. Jdou po mně.
Sergiovy rodiče našli mrtvé.
Určitě je zabili.
Ti lidé neměli nic. Co by jim kradli?
Tahle země má větší problémy, než je loupež v sektoru 2.
Neposlouchali mě. A věřili vám!
A tohle nejsou vlajky téhle země.
- Je těhotná, Iváne. - A je nemocná.
Jela tím autobusem.
Tohle téma se mě dotýká, protože jedno z těch dětí je u mě doma.
Slibuju, že jsem na vaší straně.
Nevím, kde začít s hledáním vašich dětí,
abyste došli spravedlnosti, ale udělám to.
- Pomůžeš jí? - Udělám pro ni to nejlepší. A pro tebe.
Prohledejte celý dům!
Hodně štěstí.
Posaď se.
Není ti zima?
Trochu.
Lehni si do postele.
A ty?
Jsi v pořádku?
Já?
Samozřejmě.
O mě se neboj.
Co děláš, Iváne? Říkal jsem ti, ať se k ní nepřibližuješ.
- Běž ven. - Ne… chci být tady.
Počkej venku. Připravíme ji. Bude to chvilka.
Tak běž.
- Pak zase přijdeš, ano? - Jasně.
Klid, všechno v pořádku.
Neber to!
To je tvá matka. Má strach.
Volá už popáté. Nech mě to vzít.
Jestli to vezmeš, tak Manuelu odvezu a už nás neuvidíte.
Tak dobře.
Ale uklidni se.
Co mám dělat? Jaký máš plán?
- Dej jí tu vakcínu. - Ta není stabilní.
Netestovali jsme ji na nakažených.
Nakazila se ani ne před 24 hodinami… Dej jí to.
Dobře.
Ale ty se od ní drž dál.
Slyšíš mě?
Iváne, tohle je nebezpečné. Pro tebe i pro nás všechny.
Slib mi, že u ní nebudeš.
Uvidíme.
SAMOTA VE DVOU
Co se děje?
ŽÁDNÝ STRACH
BUDUJ SVOJI BUDOUCNOST
VZPOMEŇ SI NA DÉŠŤ
VYSMĚJ SE JIM
VZPOMÍNKAMI PROTI ZDI
PRÁVA SE DOBÝVAJÍ
BARIÉRA
Nevím, kam mohli odjet. Víte, že bych vám to řekla, paní.
Sežeň mi adresu Manueliných rodičů, hned!
Její rodiče zemřeli.
Tak babičky, tety… někoho přece musí mít, ne?
Ta dívka nemá nikoho, paní.
Dobrý den.
Nechte nás.
Proč jsi tu?
- Podívat se, jak ti je. - Jak asi?
Nemůžeš takhle přijít. Nevím, kde je Luis.
- Možná je na cestě. - Na cestě? Jsi sama?
- Běž pryč. - Almo, podívej se na mě.
Mám kontroly u každého vjezdu a pět jednotek pročesává silnice.
- Najdeme ho. - Odejdi, prosím.
Tvého syna najdeme.
Slibuju.
Zvedni to!
Zvedni to, sakra!
Viděla jsem tvého muže, Alicio. Kde je?
Musel odejít.
Mohl by nám ohromně pomoct.
Můj manžel je dobrý člověk, ale…
Nikdy nevěřil, že Mateo pořád žije. Pořád tomu nevěří.
Možná jen potřebuje čas…
Ale času není nikdy dost, Alicio.
Mrzí mě to, Emilie.
Jak může být ten chlap tak slepý?
- Je u policie. Ví… - Ne, Emilie.
Právě proto je zmatenější než ostatní.
Je součástí systému.
Já vím, já taky.
A já jsem v tom ztracený.
Ale jsem si jistý, že má víc než dost důvodů k obavám.
Je to jen policista.
Jestli se k nim něco donese, je s ním konec.
Promiňte.
Chtěl jsem vám poděkovat za to, co děláte,
abychom našli naše děti.
Když dovolíte…
Tuhle píseň jsem se naučil tady ve Španělsku.
Každou noc jsem ji zpíval svému miminku pro štěstí.
Zpívá, že musí dítě hned usnout,
než přijde velký pes a odnese ho.
Vždyť zpívá baskicky. Jak tomu můžeš rozumět?
Kdysi mi ji zpívávala babička.
Pomáhej nám Bůh.
Mám hrozný hlad!
Co bude k večeři?
Co takhle speciální večeři?
Těstoviny s rajčatovou omáčkou?
Ty jo, už zase?
Víš, co bych si dala já?
Co?
Salát s čerstvými rajčaty.
- Ne… - Čerstvou tresku, mňam!
To zní skvěle!
- A jako moučník? - Co?
- Jahody. - Přestaň!
- A čokoládu. - Ne!
- Mmm, co se rozpustí v puse. - Přestaň!
- Mlč! - Promiň, zlato. Omáčka došla.
To ne, došla rajčatová omáčka.
Ale já tu něco mám.
To se podívejme…
Copak to tu máme?
Mám tu tresku.
A čerstvá rajčata. A jahody.
Páni!
- Co? - Kdes k tomu přišla?
Tohle…
jsem koupila.
No jasně.
Tam, kde mají spoustu věcí, nebo ne?
Ještě jim zbylo.
No jo, Rosin trh. Mají všechno a za dobrou cenu.
Přesně tak.
A…
ta čokoláda?
S mandlemi.
- Julie! - Co? Dáš si?
- Ano. - Tak mi dej pusu.
Je tvoje. Zasloužíš si ji.
- Můžu ji otevřít? - Ano, ale jen, když dáš kousek mně.
Můžeš si ji nechat celou, zlato.
Že jo?
Pět květin za cenu čtyř!
Krásné květiny!
Kolik to stojí?
V zájmu vlastní bezpečnosti se nezdržujte na ulici a neshlukujte se.
Mějte doklady připravené k předložení policii.
Povinné zdravotní prohlídky se konají příští úterý od 8:00 do 18:00.
Taky bych vás objal, ale…
Jen abyste věděl, jako by se stalo.
Vypadáte jako super chlap.
A vaše dcera je taky super… Boží.
Má štěstí, že vás má za otce. Ale vy taky, že máte ji za dceru.
Co ti Álex říkal?
To, co si netroufá říct tobě.
Že se mu hrozně líbíš.
- Ne. Napřed ona, Alejo. - Dostanete ji oba.
- Ne, ona první! Prosím. - Co se děje, Iváne? Klid.
- Neblázni. - Prosím!
Jestli chceš, aby šla první… Dobře.
Bolí to?
Ne.
A je to.
Budeme v pořádku. Slibuju.
Díky. Máš to u mě.
Manuelo.
- Co se děje? Udělej něco! - Jenom usnula.
Usnula?
Co jste jí to dali?
Co jste nám to dali?
Danielo.
Ano?
Promluvím si s tvou matkou.
Nebude to nic hezkého.
Neboj se, tati.
Musím si s ní vyjasnit pár věcí ohledně těch dětí.
SLV.
Myslíš, že ti lže?
To nevím.
Doufám, že ne.
Určitě to nějak vysvětlí.
Určitě.
Pořád ji miluješ?
Máte se rádi?
Samozřejmě.
Jsme si velmi blízcí.
Ale někdy páry…
Už jsme spolu hrozně dlouho, jsme součástí jeden druhého.
Ale jak šel čas, dělali jsme každý svá rozhodnutí,
a ta nás strašně odcizila.
Je to zvláštní…
jak dlouho to člověku dochází.
Ale nakonec…
Nakonec najednou zjistíš,
že s partnerem mluvíte úplně odlišnými jazyky.
Konečně! Kde jsi byla? Volala jsem ti. Proč mi to nezvedáš?
- Kde je otec? - V pracovně.
- Co? Neozval se ti bratr? - Ne, proč?
Luisi, tisíckrát jsem ti volala!
- Kde jsi byl? - Přestaň.
Necháš pro jednou mluvit mě?
Sergiovy rodiče zavraždili.
Není jediné ukradené dítě. Je jich mnohem víc.
A jejich rodiče je hledají.
Většina z těch dětí náhodou prošla SLV.
Poslouchej mě!
Víš, kde je tvůj syn?
Koho to teď zajímá?
- Nechám Sergia otestovat. Přijdu na to. - Dělej si, co chceš.
Nevím, o čem to mluvíš ani co ti napovídali.
Ale zatímco ty jsi byl kdovíkde a dělal kdovíco,
náš syn zmizel.
Co…
- Alejo. - Sestřičko.
Proč to nezvedáš? Volala jsem tisíckrát.
Je u tebe Iván?
Ano, je tady se mnou.
Dobře…
už jsem klidná.
Jestli je s tebou, je v pořádku.
Alejo…
Je v pořádku?
Ne, Almo.
Nakazil se tím virem.
- Co se děje? - Nakazil se.
Alejo!
- Hned tam jedeme. - Ne.
Počkejte tam. Už jsme na cestě.
Bože můj.
- Chudinka Manuela. - To jo.
Kéž by na to byl lék.
Kéž by.
Kam asi jeli?
Nevím, jak daleko s ní ten kluk mohl dojet.
- Iván ji miluje, Hugo. - Jo?
Jo, je to neuvěřitelné, ale vážně ji moc miluje.
Opravdu, víš?
Páni, láska je neuvěřitelná.
A tahle whisky taky.
Dej mi taky.
Chybí ti to?
Nemyslím sestru,
ta vím, že ti chybí.
Myslím…
lásku.
Být…
zamilovaný.
Přikryj se, bude ti zima.
Hele!
Nevyhýbej se odpovědi!
No tak.
Chybí ti to? Na tom není nic špatného.
Jasně, že mi to chybí.
Chybí mi to pořád.
A co ti chybí?
Ticho.
Ty jsi blbec!
Ne, já nevím…
Být…
Být s ní.
Poslouchat, jak dýchá.
- Polibky. - Ano.
Objetí.
A sex.
Hrozně mi chybí sex.
- Sex je super, to je fakt. - To jo.
Jednou se zase zamiluješ.
Sestře by to nevadilo.
Chtěla by, abys byl šťastný.
To ty víš, ne?
Jo, vím.
Fajn.
Jsi skvělej chlap.
Trochu nemluvnej, ale skvělej.
Co?
Nic.
Je tu vážně hezky, co?
To jo.
Mohla bych tu spát celou noc. Tak je tu hezky.
Skončil zákaz vycházení v zájmu vašeho bezpečí. Můžete se volně pohybovat.
Nezapomeňte mít vždy u sebe občanský průkaz.
Promiň.
- Co se děje? - Nic.
Musím k ministrovi. Čekají mě.
- Vždyť je hrozně brzo. - Já vím.
Ty máš ránu.
Nic mi nepovíš?
O čem?
O včerejšku, sakra! Vím, že jste byli na střeše.
V noci se nic nestalo. Tak vychladni.
S tebou je nuda.
Dřív jsme si říkali všechno.
Ale co jsme přišli sem…
Neruším?
Ne, vůbec ne.
- Můžeme? - Jdeme.
Dobré ráno.
- Dost že jste tu. - Jo.
Co se stalo?
To, co muselo přijít.
Našli je a teď jsou oba nakažení.
Vezou je domů, ale…
vypadá to špatně.
Tenhle virus je mrcha.
Moje sestřenice…
To je jedno.
Klid, Roso. Doma jim bude nejlíp.
- To je hrůza! - No tak.
Dost řečí. Budou tu každou chvíli.
Vezměte tohle povlečení do hlavní ložnice.
- Já udělám místo pro Manuelu. - Jistě, Roso.
Samozřejmě.
Co se děje?
- Co? - Co jsem to udělala?
Nic. Podívej se na mě.
Jen jsi chtěla pomoct.
Ano.
Aspoň jsou spolu, ne?
Jasně.
- Jdeme. - Dobře.
Jdeme.
Jste tady.
- Díky, že jste tak narychlo přijeli. - Teď nám to řekli.
- Moc nás to mrzí… všechno. - Co to je?
Jdeme vyměnit povlečení.
Víte vůbec něco o noraviru?
Je smrtelný. Nové povlečení ho nevyléčí.
Všechno, čeho se dotknou, povlečení, ručníky, oblečení…
vše se musí spálit.
Almo, nejsou doktoři.
Tak jim to vysvětli, ať vidí, čím si procházíme.
Jistě chápete, že jsme trochu nervózní.
Je to takový druh viru,
který se hrozně rychle šíří do celého těla.
K nákaze dochází prostřednictvím tekutin,
slin, potu, krve, zvratků…
Proto je důležité se vyhnout jakémukoli fyzickému kontaktu.
Dostanete rukavice a masky.
Ale stejně nechci, abyste do téhle místnosti vůbec chodili.
- Je to jasné? - Ano.
Dobře.
Saro.
Ano?
Tvůj otec byl na ten virus odborník.
Já vím.
Kéž by tu mohl být.
Kéž by.
Co tu k čertu děláte? Zbláznila jste se?
Včera jsem vás viděla, ale nestihli jsme si promluvit.
Už jsem vám všechno řekl, a vy na mě úplně kašlete!
Jen hledám ty děti.
Jste jediný rodič, který mi může pomoct je najít.
- Rozumíte? - Nikoho nenajdete.
Viděl jsem syna v nemocnici mrtvého.
Víte, co mě stálo to přijmout?
Neslyšel jste včera moji vnučku?
To jste ani chvilku nezapochyboval?
Nenapadlo vás, že by tam mohl být i váš syn?
Podívejte se,
ostatní rodiče možná svými řečmi oblbnete, ale mě ne.
Poznám podvodnici na sto honů.
Můžete mi říct, že tohle není váš syn?
Už vás tu nechci vidět. Běžte pryč!
- Haló? - Almo.
Víte něco nového?
Ne, Enrique.
Promiň, že jsem ti nedala vědět. Můj syn…
jel do tábora mého bratra.
Teď je vezou domů.
Doufám, že není pozdě.
Dobrý bože!
Snad ne.
- Jak se máš ty? - Co myslíš?
Jsem zdrcená.
Jsem nejlepší viroložka v téhle zemi.
A můj syn se nakazil od služebné.
- A k tomu můj manžel… - Co je s tvým manželem?
Začal mě obviňovat, že nějací rodiče hledají své děti.
- Co? - Ptal se, jestli vím, kde jsou.
- Neskutečné! Kde to vzal? - Almo.
Mám to vyřešit?
Mohl bys?
Cokoli potřebuješ. To přece víš.
Enrique,
myslím…
že jsem ti nikdy pořádně nepoděkovala.
Enrique?
- Enrique, jsi tam? - Nemusíš mi děkovat.
Už musím jít. Musím teď něco zařídit.
ZNÁTE JE?
Majore.
Co tu dělala ta ženská?
- Jaká ženská? - Nejsem blbej.
Co tu dělala?
Ta ženská je blázen, pane. Říká jen nesmysly.
- Jaké nesmysly? - Něco o dětech,
co dávno umřely. Řekl jsem jí, ať už nás neobtěžuje.
Nezatkl jsem ji, protože zná ministra.
Přišlo mi lepší nechat ji jít.
Chci dvacet nejlepších a nejvěrnějších mužů, co máme. A chci je hned.
Jasné?
Jasné, pane.
BEZPEČNOSTNÍ ODDĚLENÍ
- Jak mu je? - Je uspaný.
Ahoj Luisi.
- Díky, žes ho přivezl. - Má vysokou horečku.
Antipyretika nezabírají.
Ať ho vezmou do ložnice.
Ty se uzdravíš, slyšíš?
Slyšíš mě?
- Nepřivezli Manuelu. - Uzdravíš se.
- Almo. - Slyšíš mě?
My ho připravíme.
Ne, nechoď ke mně.
Jsem nemocná.
Můžu tě nakazit.
My nemůžeme onemocnět.
My léčíme lidi.
Jak se jmenuješ?
Pedro.
Ahoj Pedro.
- Musím jít, ahoj. - Počkej!
Miláčku.
Zlato.
Miláčku.
- Jak je na tom? Co bude? - Já nevím.
Ztratili jsme čas.
Má ten virus v krvi a cestuje celým jeho tělem.
Neměla jsi vakcínu?
Prototyp?
Ne, sem nemůžete. Musíme dodržovat pravidla.
- Uzdraví se? - Ano, maminka dělá, co může.
Běžte pryč. Ven!
Sergio… Jdeme.
- Pojď. - Iván je nemocný? Umře?
Jistěže ne.
Jen je nemocný.
Ale teď spí, takže o tom neví.
Nechci, aby se mu něco stalo. Mám Ivána moc rád…
I když si mě moc nevšímá.
Já jsem na tom stejně. Pojď.
Dodělejte ručníky a rozložte Manuelinu postel.
Cože?
Měli bychom ještě počkat.
Třeba ji přivezou.
Nepřivezou. Copak to nechápeš?
Ale jak můžou…
Tak jí musíme nějak pomoct, ne?
Demerol.
Ano, Demerol, 100 miligramů.
Dobře, Demerol 100. Ještě něco?
Paracetamol? Dobře. Tobolky?
Ano, výborně. Díky.
Roso, co ty ručníky?
- Ano, už budou. - Tak honem.
- Promiňte. - Užíváš si kávu, Raii?
Řekni řidiči, ať tu sanitku odveze. Nechci, aby ji viděli sousedi.
- Promiňte, pane. - Ne, počkej!
Ať ji zaparkuje za domem.
- Pane, já… - Co chceš?
Víte něco o Manuele?
- Jak to mám vědět? - Odjela s vaším synem.
Odjeli spolu.
Cože?
Ta dívka je těhotná, pane.
Těhotná?
Ano.
No… O tom mi nikdo neřekl.
Mysleli jsme, že je přivezou oba, ale nepřivezli.
Bojíme se, že je sama.
A umírá.
Roso, ty ručníky.
- Honem. - Ano, pane.
On mi umírá, Alejo.
Umírá.
V sanitce dostal transfúzi, ale nereaguje.
Je to nejagresivnější kmen.
On nesmí zemřít!
Jestli můj syn zemře, zabiju se. Chápeš?
Máme tu krev, jak jsem říkal, ale… nevím.
Udělej cokoliv, Alejo.
Cokoliv.
Dobře.
Alejo.
- Co? - Kde je ta dívka?
- Jaká dívka? - Co byla s Ivánem. Kde je?
Nevím, o kom…
Není vhodná chvíle, abys ze mě dělal blbce. Kde je?
Umírala. Už je nakažená několik dní.
Tak mi přivez její tělo. Kde sakra je?
Saro, Hugo. Pojďte sem.
Pojďte.
Manuela je tady. Dovezte ji. Vezměte si dodávku.
- Honem, snad budeme mít štěstí. - Díky.
Rychle.
Honem.
Pojď, Luisi!
Rychle! Přidej!
Musím jít.
Vodu…
Promiň. Ahoj.
Každý den je ztracený čas, krucinál.
Já vím, ale musíme počkat.
A navíc tohle není vaše věc.
- Vlastně… - Co vlastně?
Ale nic.
Co je, Emilie?
Měli byste odjet, Álexi.
Promluvím s Julií a s Hugem, musíte všichni do Asturie.
Až zjistí, že hledáme ty děti,
může se stát cokoli.
Emilie… Jestli myslíš, že tě tu bratr nechá, tak to ho neznáš.
A mě taky ne. Když půjdeme, tak všichni.
Věř mi, chci tady zůstat víc než kdy dřív.
Už moc dlouho zavírám oči.
No vidíš.
Nechceš vzít Martu? Nelíbí se mi, že je tak dlouho sama.
Dal jsem jí úkoly. Na dělení.
Prý jí to chvíli potrvá.
Marta umí dělit už pár let.
- Ještě vodu? - Dobře.
Nezapomeň hodit skleněnou láhev do kontejneru na sklo.
Strýc Luis říkal, že recyklovat je velmi důležité.
Danielo, nic neříkej.
Když mě přerušíš, nevím, jestli seberu odvahu ti říct to, co chci.
Moc se mi líbíš.
Mnohem víc než to. Mám tě rád.
Možná to zní zastarale, ale je to tak.
Neprosím tě, abys to opětovala. Vážně.
Ale nejsem blázen a vím, že se ti taky trochu líbím.
Co kdybychom se…
někdy sešli, opili se a pak by se vidělo?
Tak jo, ale řekni to jí.
Danielo, to je tvůj kluk.
Co?
Já se na to vyseru.
Haló? Álexi?
Jo, to jsem já.
Voláš kvůli mému bratrovi?
No jasně.
Marto, zlato.
Vím, že tam jsi.
Otevři mi, drahoušku.
Babička je v obchodě, Begoño.
Já vím.
Ale já chci mluvit s tebou, zlato, ne s babičkou.
Tvoji rodiče mi řekli,
abych tě dovedla do toho domu, kde pracují.
Strýček Álex každou chvíli přijde… Jestli mě tam chtějí, může mě vzít.
Ty jsi ale tvrdohlavá holčička.
Dobře, jak chceš.
Ale otevři na chvilku, ať ti můžu dát vzkaz od rodičů.
Ne!
Ne, prosím!
Ne, pusť mě!
Prosím!
Prosím, pusť mě!
Klid.
BUDOUCNOST PATŘÍ NÁM
Marto.
Páni! Koukejte těch aut!
- Rychle, jdeme! - Jdeme!
Kam to jdeme?
Pojďte, rychle!
Půjdeme ven spořádaně a hezky v řadě.
- Rychle! - Proč přijeli vojáci?
Kam jedeme?
Na tom nezáleží. Šup, jdeme.
- Mám strach. - Ale no tak.
Jdeme, rychle!
Jdeme!
Pohyb!
Rychle!
Vydrž, miláčku.
Ještě chvilku vydrž, ano?
Buď silný.
Jsi mladý, broučku.
Můj chlapeček…
Almo, možná nás slyší. Musíme tu pro něj být silní.
Dovolíte? Musíme mu odsát plíce. Raději běžte ven.
- Ne, já nechci. - Bude to lepší.
Bude to rychlé. Nech je pracovat.
Jdeme, vstávej. Pojď.
Jdeme.
Já už nemůžu.
Je to náš syn, Luis.
Prvorozený.
Cítila jsem ho v břiše.
Držela jsem ho v náruči.
Byl tak malinký…
Vzpomínáš si?
Viděla jsem ho růst.
Je z něj krásný muž.
Je mojí součástí.
Nikdy jsem neviděl láskyplnější pohled než vás dvou tehdy.
Nemiluješ ho jako já. Nechápeš to.
On je…
citlivý…
a svobodný.
Je skvělý, Luisi.
Je skvělý.
Mnohem lepší než my.
A Daniela taky.
Naše děti jsou úžasné. Já vím.
Odráží se v nich naše láska.
I když cítím…
že už mě nemiluješ tak jako dřív.
On neumře.
Nechci.
Její tep klesá. Měli bychom přestat.
Ještě jeden sáček.
Co když ji ztratíme…
Buď ji, nebo mého synovce.
Ona to vydrží.
Díky, princezno.
Určitě je to tudy?
Já nevím. Navigace se zbláznila.
Musí to být tady.
Koukej.
- Jeď! - To bude ono.
Jeď!
Co to sakra je?
Proč je v tom táboře tolik vojáků?
Já tohle místo znám.
- Cože? - Už jsem ho viděla.
Ve filmu od Almy.
- Jsou tu ty zmizelé děti. Já to viděla! - Pohyb!
Do řady, rychle!
Pojď pryč.
Co se děje?
OŠETŘOVNA
Naložte všechny děti do aut.
Pane, co se tu děje?
Co je ti po tom?
Ty tu nekladeš otázky a já nebudu odpovídat.
Chci všechno pořádně prohledat. Nezbyde tu živá duše. Jasné?
Vstávej, Navarro.
Ano, pane.
- Prosím! - Poslouchej mě.
Nic se vám nestane.
- Nic! - Tahle odvedla Martu.
- Pojď! - Klid, Hugo.
- Musíme jim pomoct. - Sami nic nezmůžeme. Počkej!
Teď musíme najít Manuelu, ano?
Dobře.
Jak mu je?
Špatně.
To je sérum
vyrobené z krve osoby s vysokou antivirovou aktivitou.
Plazma zabraňuje vnitřnímu krvácení, na které nemocní umírají.
- Stejně jako u eboly. - Ano, stejný princip.
Je to experimentální léčba.
A odkud máš dárce?
Jsou to přeživší.
Objevila jsem, že lidé mohou sloužit jako vakcíny. Pamatuješ v Americe?
Jak měly ty děti v těle lék na neštovice?
Děti z expedice Balmis.
Naproti domu, kde jsem vyrůstala, stál památník,
v Corrientes.
Takže každý přeživší je potenciální dárce?
Ne.
Je jich málo a jsou výjimeční. Nejdřív musíme…
zmanipulovat jejich imunitní reakci.
Jak?
Vpichováním viru pro zvýšení jejich odolnosti. Jinak to nejde.
Někteří to nevydrží.
Ti, kteří to vydrží, jsou naše jediná šance na přežití.
No ne. Hraješ si na hrdinu, co?
Tebe jsem hledal.
Ne!
Pusť mě!
- Pusť mě! - Nekopej!
Klid.
Pusť mě!
- Jeden nám chyběl. - Pusť mě.
- Víš, že sem nemáš chodit. - Pusť mě.
Budeš se moct rozloučit, ale ještě ne.
- Musím ho vidět! - Ještě ne.
Iváne!
Miláčku!
Tady jsem, lásko.
Tady jsem.
- Miláčku. - Mami.
Tady jsem.
Reaguje!
Má ten virus!
- Další! - Nikdo ani hnout!
Všichni tady umřeme!
- Má ten virus! - Všichni ustupte!
- Zpátky. - Další!
- Má ten virus. - Rychle!
Rychle!
Běžte pryč!
Pane bože!
Byl vyhlášen stav zdravotní nouze prvního stupně.
Stav nouze prvního stupně.
Paní, co je to za sirény?
V sektoru 2 jsou stovky případů.
Situace je extrémní a žádá si radikální řešení.
Majore, vše v pořádku?
Chybí ta černá holka. Někde tu běhá polomrtvá.
Jestli je to pravda, můžu Manuelu zachránit i já.
- Iváne. - Kde je Manuela, mami?
Díky, prezidente.
Tahle vláda chce poslat
všechny děti mladší 15 let do táborů,
kde budou zdravé, v bezpečí
a daleko od hlavních zdrojů nákazy.
Podívejte, kdo je tady. Marta je tu zase s námi!
Kde je moje vnučka, ty svině?
Ani hnout!
A co tady dělají?
Hleďte si svého, nebo zavolám majora.
Buď mi řekneš, co tam uvnitř máš,
nebo ti to vlastníma rukama vykuchám.
Otevři ty dveře, Luisi!
Překlad titulků: Anna Perglerová