‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Un nou caz de noravirus ‎a fost confirmat în sectorul 1.
‎Avem cel puțin doi oameni infectați ‎în sectorul nostru?
‎Îi vom găsi.
‎El e Mateo, fiul meu.
‎Seamănă mult.
‎N-am văzut niciodată cadavrul, Fernando. ‎Nu l-am văzut.
‎La naiba!
‎Unul dintre copii a reapărut. Trăiește.
‎- Alma! ‎- La distanță!
‎Grădinarul nostru era în autobuz. ‎Vin după noi.
‎Eram în autobuz, Iván… Pe mine mă caută.
‎Părinții lui Sergio au fost găsiți morți.
‎Sigur au fost uciși.
‎Nu aveau nimic valoros. Ce era de furat?
‎Țara asta are probleme mai mari ‎decât un jaf în sectorul 2.
‎Nu m-au ascultat. ‎Au avut încredere în voi.
‎Iar astea nu sunt steagurile acestei țări.
‎- E însărcinată, Iván. ‎- Și e bolnavă.
‎Era în autobuz.
‎Subiectul e foarte sensibil ‎și pentru mine, fiindcă acasă
‎avem unul dintre acești copii.
‎Vă promit că sunt de partea voastră.
‎Nu știu de unde să încep căutările ‎după copii...
‎sau după dreptate, ‎dar promit că o voi face.
‎O vei ajuta, da?
‎Voi face ‎ce e mai bine pentru ea și pentru voi.
‎Găsiți-o pe Manuela în clipa asta!
‎Baftă!
‎Stai jos.
‎Ți-e frig?
‎Un pic.
‎Haide, bagă-te în pat!
‎Și tu?
‎Ești bine?
‎Eu?
‎Desigur.
‎Nu-ți face griji pentru mine.
‎Ce faci, Iván? Ți-am spus ‎să nu te apropii de ea fără protecție.
‎- Haide, ieși. ‎- Prefer să rămân.
‎Te rog, așteaptă afară. O pregătim. ‎Va dura doar un minut.
‎Hai, du-te!
‎- Apoi te poți întoarce, bine? ‎- Desigur.
‎Liniștește-te, totul e bine.
‎Nu răspunde!
‎E mama ta, Iván. E îngrijorată.
‎E al cincilea apel. Lasă-mă să răspund.
‎Dacă răspunzi, o iau pe Manuela ‎și nu ne vei mai vedea.
‎Bine…
‎Dar calmează-te.
‎Ce vrei să fac? Ce plan ai?
‎- Administrează-i vaccinul. ‎- Nu e stabil.
‎Nu l-am testat pe oameni infectați.
‎L-a contractat ‎în mai puțin de 24 de ore.
‎Fă-i-l.
‎Bine.
‎Dar stai departe de ea.
‎Mă auzi?
‎Iván, e foarte periculos ‎pentru tine și pentru noi toți.
‎Promite-mi că vei sta departe.
‎Mai vedem.
‎SINGURI ÎMPREUNĂ
‎Ce e?
‎FĂRĂ FRICĂ
‎CONSTRUIND VIITORUL
‎AMINTEȘTE-ȚI PLOAIA
‎RÂZI DE EI
‎PE PERETE, AMINTIREA
‎DREPTURILE TREBUIE CÂȘTIGATE
‎Nu știu unde ar putea fi. ‎Știți că v-aș spune, doamnă.
‎Adu-mi adresa părinților Manuelei acum!
‎Părinții ei au murit, dnă.
‎Bunica, mătușa, cineva. ‎Trebuie să aibă pe cineva! Nu?
‎Nu are pe nimeni, doamnă.
‎Bună ziua!
‎Lasă-ne.
‎Ce cauți aici?
‎- Ce faci? ‎- Ia ghicește!
‎Nu poți veni așa. Nu dau de Luis.
‎- Poate fi pe drum. ‎- Adică ești singură?
‎- Pleacă, te rog. ‎- Alma, uită-te la mine.
‎Am controale la fiecare ieșire ‎și cinci unități întorc drumurile pe dos.
‎- Îl vom găsi. ‎- Vreau să pleci.
‎Îl vom găsi pe fiul tău.
‎Promit.
‎Răspunde!
‎Răspunde odată!
‎Am văzut că a venit soțul tău, Alicia. ‎Unde e?
‎A trebuit să plece.
‎El ne-ar fi de mare ajutor.
‎Soțul meu e un om bun, dar…
‎n-a vrut să creadă că Mateo mai trăiește. ‎Tot nu crede.
‎Poate că are nevoie de timp…
‎Timpul e mereu scurt, Alicia.
‎Îmi pare rău, Emilia.
‎Cum poate fi omul ăla atât de orb?
‎- E polițist. El știe… ‎- Nu, Emilia.
‎De asta și e atât de derutat.
‎El face parte din sistem.
‎Știu pentru că și eu fac.
‎Mă simt pierdut din cauza asta.
‎Sunt sigur că are motive întemeiate ‎să fie îngrijorat.
‎E doar un polițist.
‎Dacă se află că face cercetări, ‎cine știe ce poate păți.
‎Mă scuzați.
‎Voiam să vă mulțumesc ‎pentru tot ce faceți
‎ca să ne găsiți copiii.
‎Dacă îmi permiteți...
‎Un cântec pe care l-am învățat aici, ‎în Spania.
‎Îl cântam bebelușului meu ‎în fiecare seară,
‎să-i poarte noroc.
‎Versurile îndeamnă copiii ‎să adoarmă repede
‎până nu vine câinele cel mare să-i ia.
‎Cântă în bască… Cum de înțelegi?
‎Bunica mi-l cânta când eram mică.
‎Domnul să ne ajute!
‎Mi-e foarte foame.
‎Ce avem la cină?
‎Ce zici de o cină specială?
‎Paste cu roșii prăjite.
‎Serios, din nou?
‎Ghici ce mi-ar plăcea mie.
‎Ce?
‎Salată cu roșii proaspete.
‎- Nu. ‎- Un cod proaspăt și delicios.
‎Sună atât de bine!
‎- Și la desert? ‎- Ce?
‎- Căpșuni. ‎- Încetează!
‎- Și ciocolată. ‎- Nu!
‎- Din aia bună care se topește în gură. ‎- Încetează!
‎- Taci! ‎- Scuze, scumpo. Nu mai avem roșii.
‎Vai! Fără roșii prăjite!
‎Dar am ceva aici.
‎Ia să vedem…
‎Ce e asta?
‎Am niște cod.
‎Și roșii proaspete. Și căpșuni.
‎Mamă!
‎- Ce? ‎- De unde le ai?
‎Păi...
‎le-am cumpărat.
‎Bine.
‎De undeva ‎unde poți găsi multe lucruri, nu?
‎Au din belșug.
‎Da, magazinul lui Rosa. ‎Totul ieftin și bun.
‎Exact.
‎Și…
‎ciocolata?
‎Cu migdale.
‎- Julia! ‎- Ce? Vrei?
‎- Da. ‎- Dă-mi un pupic.
‎E a ta. O meriți.
‎- Pot s-o deschid? ‎- Da, dar dă-mi și mie o bucată.
‎O poți păstra pe toată, scumpo.
‎Nu?
‎Cinci flori la prețul de patru!
‎Cinci flori!
‎Cât valorează?
‎Pentru siguranța dvs, nu vă opriți ‎pe stradă și nu formați grupuri.
‎Păstrați-vă actele la îndemână ‎și arătați-le forțelor de ordine.
‎Pentru sănătatea dvs,‎ ‎vor avea loc ‎controale obligatorii între 8:00 și 18:00.
‎V-aș îmbrățișa și eu, dar…
‎Dar să știți că vă îmbrățișez în gând.
‎Păreți un tip de toată cinstea.
‎Și fiica dvs e dată naib... adică grozavă.
‎Are noroc că sunteți tatăl ei. ‎Și dvs aveți noroc cu ea.
‎Ce spunea Álex?
‎Ce nu îndrăznește să-ți spună ție.
‎E înnebunit după tine.
‎- Nu. Fă-i-l ei mai întâi, Alejo. ‎- O să-l primiți amândoi.
‎- Nu, ei mai întâi! ‎- Ce e, Iván? Calmează-te.
‎- Nu te purta așa. ‎- Te rog!
‎Dacă vrei să-l facem ei prima, bine.
‎Doare?
‎Nu.
‎Poftim.
‎O să fim bine, da? Promit.
‎Mulțumesc! Îți sunt datoare.
‎Manuela.
‎Manuela!
‎- Ce e? Fă ceva! ‎- E doar adormită.
‎Adormită?
‎Ce i-ai dat?
‎Daniela.
‎Da?
‎O să vorbesc cu mama ta.
‎Nu va fi o discuție plăcută.
‎Nu-ți face griji, tată.
‎Trebuie să mă lămurească ‎despre copiii ăștia.
‎Despre CIM.
‎Crezi că te minte?
‎Nu știu.
‎Sper că nu.
‎Sunt sigură că există o explicație.
‎Sigur.
‎O mai iubești?
‎Vă mai iubiți?
‎Sigur că da.
‎Eu și mama ta suntem foarte apropiați.
‎Dar uneori, cuplurile…
‎Suntem împreună demult. ‎Pare că am fi una și aceeași persoană.
‎Dar, pe măsură ce trece timpul, ‎luăm decizii
‎care ne înstrăinează.
‎E ciudat…
‎cât îți ia să-ți dai seama de asta.
‎Dar apoi…
‎îți dai seama
‎că tu și partenera ta ‎vorbiți cu totul altă limbă.
‎În sfârșit! Unde ai fost? ‎Te-am tot sunat. De ce n-ai răspuns?
‎- Unde e tatăl tău? ‎- În birou.
‎- Ce? Știi ceva de fratele tău? ‎- Nu, de ce?
‎Luis, te-am sunat de o mie de ori!
‎- Unde ai fost? ‎- Încetează!
‎Mă lași și pe mine să vorbesc?
‎Părinții lui Sergio au fost uciși.
‎Nu e singurul copil furat. ‎Ci mult mai mulți.
‎Părinții lor îi caută.
‎Și întâmplător, ‎majoritatea copiilor au stat și la CIM.
‎Vrei să mă asculți?
‎Știi unde e fiul tău?
‎Cui îi pasă?
‎O să-l testez pe Sergio. ‎O să-i dau de capăt.
‎Fă ce vrei!
‎Nu știu despre ce vorbești ‎sau ce ai auzit.
‎Dar în timp ce erai nu știu unde, ‎și făceai cine știe ce,
‎fiul nostru a dispărut.
‎Ce...
‎- Alejo. ‎- Surioară.
‎De ce n-ai răspuns? Te-am sunat.
‎Iván e cu tine?
‎Da, e aici, cu mine.
‎Ce bine!
‎M-am mai liniștit.
‎Dacă e cu tine, e bine.
‎Alejo…
‎E bine fiul meu?
‎Nu, Alma.
‎A contractat virusul.
‎- Ce e? ‎- E infectat.
‎Alejo !
‎- Vin imediat. ‎- Nu.
‎Așteaptă acolo. Suntem pe drum.
‎Măiculiță...
‎- Biata Manuela. ‎- Da.
‎Aș vrea să existe un leac.
‎Și eu.
‎Unde s-or fi dus?
‎Nu cred că domnișorul ‎putea ajunge prea departe.
‎- Iván o iubește, Hugo. ‎- Serios?
‎Da, e greu de crezut, dar chiar o iubește.
‎O iubește cu adevărat!
‎Dragostea e incredibilă.
‎La fel și whisky-ul ăsta.
‎Dă-mi și mie.
‎Ți-e dor?
‎Adică, nu sora mea,
‎știu că ți-e dor de ea.
‎Mă refer la...
‎dragoste.
‎La a fi
‎A fi îndrăgostit de cineva.
‎Adu pătura. O să îngheți.
‎Hei!
‎Nu schimba subiectul, bine?
‎Haide!
‎Îți lipsește sau nu? ‎Nu e nimic rău în asta.
‎Bineînțeles că îmi e dor.
‎Mi-e dor tot timpul.
‎De ce anume?
‎De liniște!
‎Ce nemernic ești!
‎Nu… Adică…
‎Mi-e dor...
‎să fiu cu ea.
‎Să-i ascult respirația.
‎- De sărutări? ‎- Da.
‎De îmbrățișări?
‎De sex.
‎Mi-e dor să fac sex.
‎- Sexul e grozav, pe bune. ‎- Așa e.
‎Vei găsi iar dragostea cândva.
‎Sora mea nu s-ar supăra.
‎Și-ar dori să fii fericit.
‎Știi asta, nu?
‎Da.
‎Bine.
‎Ești un tip grozav.
‎Nu ești prea vorbăreț, dar ești grozav.
‎Ce?
‎Nimic.
‎E așa plăcut aici, nu?
‎Da.
‎Aș putea dormi toată noaptea aici. ‎Atât de plăcut e aici.
‎Pentru siguranța dvs, restricția ‎de circulație se ridică. Puteți circula.
‎Nu uitați ‎să aveți actul de identitate.
‎Scuze.
‎- Ce e? ‎- Nimic.
‎Trebuie să merg la vilă. Suntem așteptați.
‎- Dar e foarte devreme. ‎- Știu.
‎Uită-te la tine!
‎N-ai nimic să-mi spui?
‎Despre ce?
‎Despre seara trecută! ‎V-am văzut urcând pe acoperiș.
‎Nu s-a întâmplat nimic. Nu mă mai agasa.
‎Ce plictisitor ești!
‎Înainte vorbeam despre orice.
‎Dar de când am ajuns aici…
‎Vă întrerup?
‎Nu, deloc.
‎- Mergem? ‎- Să mergem.
‎Bună dimineața!
‎- În sfârșit, ați ajuns! ‎- Da.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Inevitabilul.
‎Au fost localizați ‎și sunt infectați amândoi.
‎Vin acasă, dar...
‎nu se simt bine.
‎Virusul ăsta e ticălos.
‎Vărul meu…
‎Nu contează.
‎Relaxează-te, Rosa. ‎Acasă le va fi cel mai bine.
‎- Ce dezastru! ‎- Haide!
‎Gata cu pălăvrăgeala. ‎Vor sosi de îndată.
‎Du cearșafurile astea în dormitorul mare.
‎- Eu voi pregăti un loc pentru Manuela. ‎- Desigur, Rosa.
‎Desigur.
‎Ce e?
‎- Ce e? ‎- Ce am făcut?
‎- Nimic.
‎Nimic. Uită-te la mine.
‎Ai vrut să ajuți, atâta tot.
‎Da.
‎Măcar sunt împreună, nu?
‎Sigur.
‎- Să mergem. ‎- Bine.
‎Să mergem.
‎Ați sosit.
‎Mersi că ați venit așa repede!
‎Tocmai am aflat.
‎- Ne pare rău pentru tot. ‎- Ce e asta?
‎Am venit să schimbăm cearșafurile.
‎Nu știți nimic despre noravirus?
‎E un virus mortal. ‎Nu se vindecă cu cearșafuri curate.
‎Orice atinge o persoană infectată, ‎cearșafuri, prosoape, haine…
‎trebuie arse după.
‎Alma, nu sunt doctori.
‎Atunci explică-le bine, ‎ca să știe cu ce ne confruntăm.
‎Cred că înțelegeți că suntem ‎cu nervii întinși.
‎E genul de virus care pătruns în organism ‎se poate răspândi foarte repede.
‎Se transmite când sunt schimbate fluide,
‎precum salivă, transpirație, ‎sânge, vomă...
‎De aceea e important ‎să evităm orice contact fizic.
‎Veți primi mănuși și măști.
‎Totuși, nu vreau să intrați ‎în această cameră sub niciun motiv.
‎- E clar? ‎- Da.
‎Bine.
‎Sara.
‎Da?
‎Tatăl tău era expert în acest virus.
‎Știu.
‎Aș fi vrut să fie aici.
‎Și eu.
‎Ce dracu' faci aici? Ai înnebunit?
‎Te-am văzut la întâlnire, ‎dar ai plecat înainte să vorbim.
‎Ți-am spus tot ce am avut de spus ‎și te-a durut în fund!
‎Eu doar caut copiii.
‎Ești singurul părinte ‎care mă poate ajuta să-i găsesc.
‎- Nu înțelegi? ‎- Nu e nimeni de găsit.
‎Mi-am văzut fiul mort la spital.
‎Știi cât mi-a luat să accept asta?
‎N-ai auzit-o pe nepoata mea ieri?
‎N-ai ezitat nicio clipă?
‎Nu te-ai gândit ‎că unul din ei poate fi fiul tău?
‎Ascultă,
‎poate îi poți păcăli pe acei părinți, ‎dar nu pe mine.
‎Recunosc un escroc când îl văd.
‎Poți să-mi spui cu siguranță ‎că nu e fiul tău?
‎Să nu te mai văd aici vreodată. Pleacă!
‎- Alo? ‎- Alma.
‎Aveți noutăți?
‎Nu, Enrique.
‎Îmi pare rău că nu ți-am spus. Fiul meu…
‎s-a dus la tabăra fratelui meu.
‎Sunt pe drum spre casă.
‎Sper că nu e prea târziu.
‎Doamne!
‎Să sperăm că nu.
‎- Tu cum ești? ‎- Cum crezi?
‎Sunt distrusă.
‎Sunt cel mai bun virusolog din țară, ‎cel mai bun.
‎Iar fiul meu s-a infectat ‎de la o servitoare.
‎- În plus, soțul meu… ‎- Ce-i cu soțul tău?
‎M-a acuzat azi-dimineață ‎spunând că părinții își caută copiii.
‎- Ce? ‎- M-a întrebat dacă știu unde sunt copiii.
‎- Incredibil! Nu știu de unde i-a venit? ‎- Alma.
‎Vrei s-o rezolv eu?
‎Ai putea?
‎Orice ai nevoie. Știi asta.
‎Enrique,
‎cred că...
‎nu ți-am mulțumit suficient.
‎Enrique?
‎- Enrique, mai ești? ‎- Nu trebuie să-mi mulțumești.
‎Trebuie să plec. ‎Trebuie să mă ocup de ceva.
‎ÎI CUNOȘTI?
‎Dle comandant.
‎De ce venise femeia aia, Navarro?
‎- Ce femeie? ‎- Nu sunt prost.
‎De ce a venit femeia aia aici?
‎Femeia aia e nebună! Spune numai prostii.
‎- Ce prostii? ‎- Ceva despre niște copii
‎care au murit de mult. ‎I-am spus să nu ne mai deranjeze.
‎N-am arestat-o ‎fiindcă e prietena ministrului.
‎Am zis s-o las să plece.
‎Vreau 20 din cei mai eficienți ‎și loiali oameni din clădirea asta. Acum!
‎Ai înțeles?
‎Am înțeles, dle.
‎DIRECȚIA DE SECURITATE
‎- Cum se simte? ‎- E sedat.
‎Bună, Luis!
‎- Mulțumesc că l-ai adus! ‎- I-a crescut febra.
‎Antitermicele nu fac nimic.
‎Du-l în dormitor.
‎O să te faci bine, mă auzi?
‎Mă auzi?
‎- N-au adus-o pe Manuela. ‎- O să te faci bine.
‎- Alma. ‎- Mă auzi?
‎Îl voi pregăti.
‎Nu, nu te apropia.
‎Sunt bolnavă.
‎Te-aș putea infecta.
‎Noi nu ne îmbolnăvim.
‎Noi vindecăm oameni.
‎Cum te cheamă?
‎Pedro.
‎Salut, Pedro!
‎- Trebuie să plec. Pa! ‎- Stai!
‎Iubirea mea.
‎Scumpule.
‎Iubirea mea.
‎- Cum se simte? Ce putem face? ‎- Nu știu.
‎Am pierdut mult timp crucial.
‎Virusul i-a pătruns în sânge, ‎și i se plimbă prin tot corpul.
‎Dar tu aveai un vaccin, nu?
‎Un prototip?
‎Nu poți intra aici. Urmăm protocolul.
‎- Va fi bine? ‎- Da, mama face tot ce poate.
‎Hai. Afară.
‎Sergio… Hai să mergem!
‎- Haide! ‎- Iván e bolnav? Va muri?
‎Sigur că nu.
‎E doar bolnav.
‎Dar doarme, deci nu-și dă seama.
‎Nu vreau să pățească ceva. ‎Îmi place mult de Iván.
‎Chiar dacă nu mă prea bagă în seamă.
‎Și eu simt la fel. Vino aici.
‎Termină prosoapele ‎și desfă patul Manuelei.
‎Ce?
‎Nu mai așteptăm puțin?
‎Poate o vor aduce.
‎N-o vor aduce, Sara.
‎Nu vezi?
‎Dar cum pot…
‎Trebuie s-o ajutăm cumva, ‎nu crezi?
‎Demerol.
‎Da, Demerol, 100mg.
‎Da, Demerol 100mg. Ce altceva?
‎Acetaminofen capsule?
‎Da, perfect. Mulțumesc!
‎Rosa, prosoapele?
‎- Da, dle. Aproape gata. ‎- Grăbește-te!
‎- Mă scuzați, dle. ‎- Bună cafeaua, Rai?
‎Spune-i șoferului să mute ambulanța. ‎Nu vreau s-o vadă vecinii.
‎- Mă scuzați, domnule. ‎- Nu, stai!
‎Mai bine o parchează în spatele casei.
‎- Dle, eu... ‎- Ce vrei?
‎Știți ceva de Manuela?
‎- De unde să știu? ‎- A plecat cu fiul dvs.
‎Au plecat împreună.
‎Ce?
‎Copila e însărcinată, dle.
‎Însărcinată?
‎Da.
‎Ei bine… Nimeni nu mi-a spus nimic.
‎Am crezut că vor veni împreună, ‎dar n-au adus-o.
‎Ne e teamă că e singură
‎și pe moarte.
‎Rosa, prosoapele.
‎- Adu-le. ‎- Da, domnule.
‎E pe moarte, Alejo.
‎E pe moarte.
‎I-am făcut o transfuzie în ambulanță, ‎dar nu reacționează.
‎E cea mai agresivă tulpină.
‎Nu poate să moară!
‎Dacă moare fiul meu, mă omor! Mă auzi?
‎Ar mai fi sângele de care ți-am spus, ‎dar... nu știu.
‎Fă orice e nevoie, Alejo.
‎Orice.
‎Bine.
‎Alejo.
‎- Ce? ‎- Unde e fata?
‎- Care fată? ‎- Era cu fiul meu. Unde e?
‎Nu știu cine...
‎Nu e un moment bun ‎să mă iei de prost. Unde e?
‎Era pe moarte. ‎S-a infectat acum câteva zile.
‎Atunci adu-mi-o moartă. Unde naiba e?
‎Sara, Hugo. Veniți încoace.
‎Haide!
‎Manuela e aici. Mergeți s-o luați. ‎Luați duba!
‎- Hai repede, poate avem noroc. ‎- Mulțumim!
‎Haideți!
‎Să mergem.
‎Hai, Luis!
‎Grăbiți-vă!
‎Trebuie să plec.
‎Apa…
‎Îmi pare rău. Pa!
‎Fiecare zi care trece e o zi irosită.
‎Știu, dar trebuie să așteptăm.
‎În plus, nu e treaba ta.
‎- De fapt... ‎- „De fapt” ce?
‎Las-o baltă.
‎Ce e, Emilia?
‎Ar trebui să pleci, Álex.
‎Voi vorbi cu fiica mea și cu Hugo ‎să vă întoarceți în Asturias toți patru.
‎Când vor afla că îi căutăm pe copii,
‎se poate întâmpla orice.
‎Emilia… De crezi că fratele meu va pleca ‎fără tine, nu-l cunoști prea bine.
‎Și nici pe mine. Dacă mergem, plecăm toți.
‎N-am fost niciodată ‎mai sigură că vreau să rămân aici.
‎M-am prefăcut prea mult că nu văd.
‎Iată.
‎De ce n-o iei pe Marta? ‎Nu-mi place să stea singură atâta timp.
‎I-am dat teme. Face împărțiri.
‎A zis că va dura ceva timp.
‎Marta știe să facă împărțiri ‎de câțiva ani.
‎- Mai vrei apă? ‎- Da.
‎Nu uita să reciclezi sticla.
‎Unchiul Luis mi-a spus ‎că e foarte important să reciclăm.
‎Daniela, ascultă.
‎Dacă mă întrerupi, nu voi avea curajul ‎să spun ce trebuie să spun.
‎Te plac.
‎Mai mult de-atât. ‎M-am îndrăgostit de tine.
‎Și ce dacă e de modă veche? E adevărat.
‎Nu-ți cer să mă iubești. Serios.
‎Dar nu sunt nebun ‎și știu că și tu mă placi puțin.
‎Ce-ar fi să...
‎ne întâlnim într-o zi… să ne îmbătăm ‎și să vedem ce se întâmplă?
‎Bine, dar ar trebui să-i spui ei.
‎Daniela, e iubitul tău.
‎Ce?
‎La naiba!
‎Alo? Álex!
‎Da, eu sunt.
‎Ai sunat legat de fratele meu?
‎Evident.
‎Marta, scumpo.
‎Știu că ești acolo.
‎Deschide o secundă, drăguțo.
‎Bunica e la magazin, Begoña.
‎Știu asta.
‎Voiam să vorbesc cu tine, scumpo, ‎nu cu bunica.
‎Părinții tăi mi-au spus
‎să-ți spun să vii cu mine ‎la casa unde lucrează.
‎Unchiul meu, Álex, stă să sosească… ‎Dacă mă vor acolo, mă duce el.
‎Ce încăpățânată ești, copilă.
‎Cum dorești, atunci.
‎Dar deschide o secundă ‎să-ți dau biletul de la părinții tăi.
‎Nu!
‎Nu, te rog!
‎Nu, dă-mi drumul!
‎Te rog!
‎Te rog, dă-mi drumul!
‎Relaxează-te.
‎VIITORUL NE APARȚINE
‎Marta.
‎Uite câte camioane.
‎- Să mergem, repede! ‎- Să mergem!
‎Unde mergem?
‎Toată lumea afară, repede!
‎Să formăm o coadă pentru a ieși pe rând.
‎- Hai, repede! ‎- De ce sunt soldați afară?
‎Unde mergem?
‎Nu contează. Hai, ieșiți!
‎- Mi-e frică. ‎- Du-te.
‎Să mergem, repede!
‎Să mergem!
‎Mișcă!
‎Haide!
‎Rezistă, iubirea mea, rezistă!
‎Mai rezistă puțin, bine?
‎Hai, fii puternic!
‎Ești tânăr, dragule.
‎Băiatul meu…
‎Alma s-ar putea să te audă. ‎Trebuie să fim puternici pentru el.
‎Trebuie să-i drenăm plămânul. ‎Mai bine ieșiți.
‎- Nu, nu vreau. ‎- Ar fi mai bine.
‎Nu durează mult. ‎Lasă-i să-și facă treaba! Haide!
‎Hai, ridică-te! Vino.
‎Să mergem.
‎Nu mai suport.
‎E fiul nostru, Luis.
‎Primul născut.
‎L-am simțit în burta mea.
‎L-am ținut în brațe.
‎Era atât de mic…
‎Îți amintești?
‎L-am văzut cum crește.
‎E un bărbat așa chipeș acum.
‎E o parte din mine.
‎N-am văzut la nimeni mai multă dragoste ‎în ochi decât între tine și copilul ăla.
‎Nu-l iubești ca mine. Nu-l înțelegi.
‎E…
‎sensibil
‎și liber.
‎Și bun, Luis.
‎E bun la suflet.
‎Mult mai bun decât noi.
‎Și Daniela la fel.
‎Copiii noștri sunt minunați. Știu.
‎Reflectă cât de mult ne-am iubit.
‎Dar acum,
‎simt că… nu mă iubești ca înainte.
‎Nu va muri.
‎Nu accept asta.
‎Îi scade pulsul. Ar trebui să ne oprim.
‎Mai am nevoie de o pungă.
‎Alejo, dacă o pierdem…
‎E viața ei sau a nepotului meu.
‎Mai rezistă.
‎Mulțumesc, prințesă!
‎Ești sigur că pe aici?
‎Nu știu. GPS-ul a luat-o razna.
‎Trebuie să fie aici.
‎Uite.
‎- Mergi! ‎- Cred că asta e.
‎Hai!
‎Ce dracu' e asta?
‎Ce caută toți soldații ăștia ‎într-o tabără?
‎Știu locul ăsta.
‎- Ce? ‎- L-am mai văzut, Hugo.
‎Într-un film al Almei.
‎Copiii dispăruți sunt aici. I-am văzut!
‎Hai, repede!
‎Stați în rând!
‎Să mergem.
‎Ce e?
‎INFIRMERIA
‎Vreau toți copiii în camioane.
‎Domnule, ce se întâmplă?
‎Ce-ți pasă?
‎Rolul tău nu e să pui întrebări, ‎iar al meu să-ți răspund.
‎Căutați temeinic. ‎Nu lăsa pe nimeni în urmă. Ai înțeles?
‎Hai, Navarro!
‎Da, domnule.
‎- Te rog! ‎- Ascultă-mă.
‎Nu vei păți nimic.
‎- Bine? ‎- E cea care a luat-o pe Marta.
‎- Vino! ‎- Liniștește-te, Hugo.
‎- Trebuie să-i ajutăm pe copii. ‎- Singuri nu putem. Stai!
‎Acum trebuie s-o găsim pe Manuela, da?
‎Bine.
‎Cum e Iván?
‎Rău.
‎E ser,
‎făcut din sângele cuiva ‎cu activitate antivirală mare.
‎Plasma împiedică hemoragia internă, ‎cauza principală a decesului.
‎- E ca tratamentul pentru Ebola. ‎- Da, același principiu.
‎E un tratament experimental.
‎Unde găsești donatorii?
‎Sunt supraviețuitori.
‎Sângele unor oameni ‎poate acționa ca un vaccin.
‎Îți amintești, în America,
‎acei copii care purtau în corp ‎leacul pentru variolă?
‎Copiii din Expediția lui Balmis.
‎Era un monument ‎vizavi de casa în care am crescut,
‎în Corrientes.
‎Deci, orice supraviețuitor ‎e un potențial donator?
‎Nu.
‎Sunt puțini și sunt foarte speciali. ‎Trebuie...
‎să-i tratăm ‎pentru a le stimula imunitatea.
‎Cum?
‎Injectându-le o doză din virus ‎pentru a le spori rezistența.
‎E singura cale.
‎Unii nu rezistă.
‎Cei care o fac sunt ‎singura noastră șansă de supraviețuire.
‎Ai mult curaj, nu?
‎Te căutam.
‎Nu!
‎Dă-mi drumul!
‎- Dă-mi drumul! ‎- Gata!
‎Oprește-te.
‎Dă-mi drumul!
‎- Ne lipsea unul. ‎- Dă-mi drumul.
‎- Ți-am zis să nu intri. ‎- Lasă-mă, tată.
‎Promit că te las să-i vorbești, ‎dar așteaptă puțin.
‎Trebuie să-l văd!
‎Mai așteaptă puțin.
‎Iván!
‎Iubirea mea!
‎Sunt aici, iubire.
‎- Iubirea mea. ‎- Mamă.
‎Sunt aici, iubire.
‎Răspunde.
‎Are virusul!
‎- Încă unul! ‎- Nu mișcă nimeni!
‎Vom muri cu toții!
‎- Are virusul! ‎- Toată lumea înapoi!
‎- Înapoi! ‎- Încă unul!
‎- Are virusul! ‎- Repede!
‎Repede!
‎Stai departe!
‎Doamne!
‎Pentru sănătatea dvs, ‎alertă sanitară de gradul 1.
‎Alertă sanitară de gradul 1.
‎Doamnă, ce sunt sirenele alea?
‎Sunt sute de cazuri în sectorul 2. ‎Situația e extremă.
‎Necesită măsuri radicale.
‎Totul în regulă, comandante?
‎Negresa a dispărut. Nu-mi place ‎că umblă muribundă pe aici.
‎Dacă e adevărat, ‎o pot salva și pe Manuela.
‎- Iván. ‎- Unde e Manuela, mamă?
‎Mulțumesc, dle președinte!
‎Guvernul vrea să trimită copii
‎sub 15 ani în tabere,
‎unde vor fi sănătoși și în siguranță,
‎departe de principalele surse de infecție.
‎Uite cine e aici. Marta e din nou cu noi.
‎Unde e nepoata mea, jigodie?
‎Nu mișca!
‎Ce cauți aici?
‎Nu e treaba ta. ‎Pleacă sau îl sun pe comandant.
‎Spune-mi ce e ai înăuntru
‎sau o scot cu mâna mea.
‎Deschide ușa, Luis!