NETFLIX PREDSTAVLJA
Potvrđen je slučaj noravirusa u Sektoru 1.
Želite reći da su dva nosioca virusa u sektoru?
Naći ćemo ih.
Ovo je Mateo, moj sin.
Jako mu sliči.
Nikad nismo vidjeli njegovo tijelo, Fernando!
Kvragu!
Pojavio se jedan dječak. Živ je.
-Alma! -Natrag.
Naš je vrtlar bio u busu jutros! Došli su po nas!
Bila sam u autobusu, Iván. Traže mene.
Sergijevi su roditelji mrtvi.
Sigurno su ih ubili!
Nisu imali ništa. Što bi im ukrali?
Ova zemlja ima većih problema od obične krađe u Sektoru 2.
Nisu me slušali i vjerovali su vam.
Ono nisu zastave ove zemlje!
-Trudna je, Iván. -I bolesna.
Bila je u autobusu.
Ta mi je tema važna jer u mojoj kući živi jedno od te djece.
Na vašoj sam strani.
Ne znam gdje bih počeo tražiti vašu djecu
i učiniti što je pravedno, ali kunem se da hoću.
Pomoći ćeš joj?
Napravit ću najbolje za nju. I tebe.
Nađite Manuelu smjesta!
Sretno.
Sjedni.
Je li ti hladno?
Malo.
Legni u krevet.
A ti?
-Jesi li dobro? -Ja?
Naravno.
Ne brini se za mene.
Iván, rekao sam ti da joj ne prilaziš bez zaštite.
-Hajde, izađi. -Neću.
Radije bih ostao.
Čekaj vani, molim te.
-Pripremit ćemo je, samo načas. -Hajde.
Vrati se poslije.
Naravno.
Smiri se, bit će dobro.
Ne javljaj se!
Majka ti se brine.
Već peti put zove. Pusti me.
Ako se javiš, uzet ću Manuelu i više nas nikad nećeš vidjeti!
U redu, ali smiri se.
Što da radim?
-Što si planirao? -Daj joj cjepivo.
Nije stabilno.
Nismo ga isprobali na zaraženima.
Nisu prošla 24 sata. Daj joj ga.
Dobro.
Ali moraš je se kloniti. Jasno?
Iván, ovo je vrlo opasno. Za tebe i sve nas.
Obećaj da se nećeš približavati.
Vidjet ćemo.
Što je?
BEZ STRAHA
GRADI BUDUĆNOST
SJETI SE KIŠE
SMIJ IM SE
SJEĆANJEM PROTIV ZIDA
PRAVA SE ZASLUŽUJU
Ne znam kamo su otišli. Znate da bih vam rekla.
Daj mi adresu Manuelinih roditelja!
-Manuelini su roditelji mrtvi. -Onda tetke! Nekog mora imati!
Djevojka nema nikoga, gospođo.
Dobar dan.
Ostavi nas.
Zašto si došao?
-Da vidim kako si. -Kako bih bila?
Nije vrijeme. Luis se ne javlja, mora da je blizu.
Zašto si sama?
Idi, molim te.
Alma, pogledaj me.
Imam kontrole na svim izlazima i pet jedinica koja češljaju ceste.
-Naći ćemo ih. -Odlazi.
Naći ćemo tvojeg sina. Obećavam ti.
Javi se.
Javi se, hajde!
Vidjela sam tvog muža. Gdje je?
Da, morao je ići.
Sjajno je što možemo računati na njega.
Moj je muž dobra osoba,
ali nikad nije htio vjerovati da je Mateo živ, i još ne vjeruje.
Možda s vremenom…
Vremena je uvijek malo, Alicia.
Žao mi je, Emilia.
Zašto taj čovjek ne progleda?
-Policajac je, zna… -Ne, Emilia.
Upravo je zato toliko zbunjen.
On je dio sustava.
Znam jer sam i ja.
I izgubljen sam u ovome.
Ali siguran sam da on ima mnogo razloga za brigu.
On je samo policajac.
Zamisli što bi mu učinili da saznaju za ovo.
Oprostite.
Htio bih vam zahvaliti na svemu što radite
da nađete našu djecu.
Dopustite mi…
Ovu sam pjesmu naučio ovdje, u Španjolskoj.
Pjevao sam je svom djetetu uvečer, za sreću.
Govori djetetu da brzo zaspe
da ga ne odnese veliki pas.
To je baskijski.
Kako ga razumiješ?
Pjevao mi ju je djed kad sam bila mala.
Pomogao nam Bog.
Gladna sam. Što ćemo večerati?
Što kažeš na posebnu večeru?
Tjestenina s umakom od rajčice?
Opet?
-Znaš li što bih ja večerala? -Što?
-Salatu sa svježim rajčicama. -Ne.
-Sa svježim bakalarom? -Tako fino!
-A za desert? -Što?
-Jagode. -Dosta.
-I čokoladu! -Ne!
-Koja se topi ustima. -Nemoj!
-Šuti! -Žao mi je, nema rajčice.
Nema pasirane rajčice.
Ali znam čega ima.
Da vidimo…
Što je ovo?
Imam bakalar.
I svježu rajčicu i jagode.
Opa!
-Što kažeš? -Otkuda ti?
Ovo…
kupila sam.
Jasno.
Negdje gdje ima mnogo stvari, zar ne?
Imaju viška.
Kod Rose. Ima svega, po najboljoj cijeni.
Upravo tako.
A čokolada?
S bademima.
-Julia? -Što? Hoćeš?
-Da. -Onda mi daj pusu.
Evo, draga. Zaslužila si.
Hvala.
-Smijem otvoriti? -Ako meni daš malo.
Zadrži cijelu tablu.
Može?
Koliko košta?
Zbog svoje sigurnosti ne zadržavajte se na ulicama u grupama.
Držite isprave pri ruci i pokažite ih kad policija to zatraži.
Zbog vašeg zdravlja sljedeći je obvezni pregled u utorak
od 8 do 18 sati.
I ja bih vas zagrlio, ali…
Samo da znate, grlim vas iznutra.
Vi ste jebeno sjajan frajer.
I vaša je kći jebe…
Hoću reći, super.
Ima sreće što ste joj otac.
I vi imate sreće s takvom kćeri.
Što ti je Álex rekao?
Ono što se tebi ne usudi reći.
Da je lud za tobom.
Ne, daj prvo njoj, Alejo.
-Oboje ćete dobiti. -Ne, prvo njoj!
-Iván, smiri se. Nemoj tako. -Molim te!
Ako želiš da njoj damo prvoj, dobro.
Boli li te?
Ne.
Evo ga. Ozdravit ćemo.
Obećavam.
Hvala. Dugujem ti.
Manuela.
Manuela!
-Što joj je? Učini nešto! -Samo je umorna.
Umorna?
Što ste joj dali?
Daniela.
Da?
Sad ću razgovarati s tvojom majkom.
I razgovor neće biti ugodan.
Bez brige, tata.
Moram s njom razjasniti slučaj te djece.
CMI.
Misliš da ti laže?
Ne znam.
Nadam se da ne.
Sigurno ima objašnjenje.
Sigurno.
Još je voliš?
-Volite se? -Naravno.
Tvoja majka i ja vrlo smo bliski.
Ali katkad su parovi…
toliko dugo zajedno da se čini da su ista osoba.
Ali kroz vrijeme donosili smo različite odluke
koje su nas veoma udaljile.
Čudno je…
koliko ti dugo treba da to shvatiš.
Ali na kraju…
odjednom shvatiš da ti i tvoja partnerica govorite
sasvim različitim jezicima.
Napokon! Gdje si bila? Zvala sam te. Zašto se nisi javljala?
-Gdje ti je otac? -U uredu.
Kako? Je li vam se javio tvoj brat?
Ne, zašto?
Luis, zvala sam te tisuću puta!
-Gdje si bio? -Prestani.
Mogu li ja jedanput nešto reći?
Sergijevi su roditelji ubijeni.
On nije jedino ukradeno dijete. Ima ih mnogo.
I roditelji ih traže.
I mnoga su djeca bila u CMI-ju.
Slušaj me.
-Znaš li gdje ti je sin? -Zašto bih?
Šaljem Sergija na pregled da saznam što je bilo.
Radi što hoćeš!
Ne znam o čemu govoriš ni što su ti rekli,
ali dok si bio tko zna gdje i radio tko zna što,
naš je sin nestao.
Što…
-Alejo. -Sestro.
Zašto se nisi javio? Zvala sam sto puta.
-Je li Iván s tobom? -Da, ovdje je.
Dobro…
Sad mi je lakše.
Ako je s tobom, dobro je.
Alejo, je li moj sin dobro?
Ne, Alma.
Zaražen je.
-Što je bilo? -Zaražen je.
Alejo!
-Odmah stižemo. -Ne.
Čekajte nas. Na putu smo.
Bože moj…
-Jadna Manuela. -Da.
Nadam se da postoji lijek.
I ja.
Kamo su li otišli?
Sumnjam da bi je on mogao daleko odvesti.
-Iván je voli. -Stvarno?
Da, nevjerojatno je, ali stvarno je voli.
Zaista, znaš?
Pa dobro.
Ljubav je nevjerojatna.
Kao i ovaj viski.
Daj mi još.
Nedostaje li ti?
Ne moja sestra. Znam da ti ona nedostaje.
Hoću reći, ljubav.
Biti zaljubljen u nekoga.
Pokrij se, smrznut ćeš se.
Ne mijenjaj temu.
Da čujem.
Nedostaje li ti? Kako se osjećaš?
Naravno da mi nedostaje.
Uvijek mi nedostaje.
A što točno?
Tišina.
Gade jedan.
Ne znam… Biti…
Biti s njom.
Slušati njezino disanje.
-Poljupci? -Da.
Zagrljaji?
I seks.
Jako mi nedostaje seks.
-Seks je sjajan. -Da.
Jednog ćeš se dana opet zaljubiti.
Sestri ne bi smetalo.
Htjela bi da budeš sretan.
Ali znaš to, zar ne?
Da, znam.
Dobro.
Sjajan si tip.
Tih, ali sjajan.
Što?
Ništa.
Lijepo je ovdje, zar ne?
Da.
Mogla bih cijelu noć ovdje spavati.
Zbog vaše sigurnosti
završio je policijski sat.
Možete se slobodno kretati.
Uvijek nosite isprave sa sobom.
Oprosti.
-Što je bilo? -Ništa.
Moram u vilu. Čekaju me.
-Ali strašno je rano. -Znam.
Pogledaj se.
Ništa mi nećeš reći?
-O čemu? -O sinoć, jebote.
-Vidio sam vas zajedno na krovu. -Ništa nije bilo. I ne gnjavi me.
Baš si dosadan. Prije smo si sve govorili.
Otkad smo došli ovamo…
-Prekidam li? -Ne.
-Idemo? -Hajdemo.
Dobro jutro.
-Napokon ste ovdje. -Da.
Rosa, što se dogodilo?
Što se moralo dogoditi.
Pronašli su ih i oboje su zaraženi.
Dovoze ih kući, ali loše zvuči.
Taj je virus zeznut.
Moja sestrična… Ma nema veze.
Smirite se, Rosa. Bit će im najbolje doma.
-Katastrofa. -Hajde.
Dosta čavrljanja. Doći će svaki čas.
Odnesite ove plahte u glavnu spavaću sobu.
Ja ću napraviti mjesta za Manuelu.
Naravno, Rosa.
Jasno.
-Što je? -Što sam učinila?
-Ništa.
Pogledaj me.
Samo si htjela pomoći.
Da.
Bar su zajedno, zar ne?
Jasno.
-Idemo. -Dobro.
Idemo.
Tu ste.
Hvala što ste došli tako brzo.
Sad smo čuli.
-Žao nam je… -Što je to?
-Došli smo promijeniti plahte. -Znate li što o noravirusu?
Smrtonosan je i ne liječi se čistim plahtama.
Sve što zaraženi dotakne,
plahte, ručnike, odjeću, poslije treba spaliti.
Nisu liječnici.
Onda im dobro objasni da znaju s čim se suočavamo.
Možete shvatiti da smo malo nervozni.
Ovaj virus, kad je u tijelu, vrlo brzo napada cijeli organizam.
Prenosi se tjelesnim tekućinama:
slinom, znojem, krvi, bljuvotinom…
Zato je vrlo važno izbjegavati fizički kontakt.
Dat ću vam rukavice i maske.
Ali čak i uz to ne želim da ulazite u ovu sobu.
-Jasno? -Da.
Dobro.
Sara.
Da?
Tvoj je otac bio veliki stručnjak za virus.
Znam.
Volio bih da je ovdje.
I ja.
Koji bog radite ovdje? Poludjeli ste?
Otišli ste sa sastanka prije negoli smo mogli razgovarati.
Rekao sam vam sve i niste me jebeno slušali!
Samo tražim tu djecu.
Vi mi jedini možete pomoći da ih nađem.
-Shvaćate? -Nemate što naći.
Vidio sam sina mrtvog u bolnici.
Dugo mi je trebalo da to prihvatim.
Jeste li čuli moju unuku jučer?
Niste nimalo posumnjali?
Niste pomislili da je govorila o vašem djetetu?
Slušajte, onim roditeljima možete mazati oči, ali meni nećete.
Znam prepoznati varalicu.
Zaista ćete tvrditi da ovo nije vaš sin?
Da se niste ovamo vraćali. Odlazite!
-Halo? -Alma.
Ima li vijesti?
Ne, Enrique.
Oprosti, nisam ti javila.
Moj se sin pojavio u bratovom kampu.
Vraćaju se kući. Nadam se da nije prekasno.
Zaboga.
Nadajmo se da nije.
Kako si ti?
A što misliš? Shrvana sam.
Najbolja sam virologinja u zemlji.
A moj je sin virus dobio od sluškinje.
-A moj muž… -Čekaj, što s tvojim mužem?
Jutros me optuživao
jer neki roditelji traže djecu.
-Što? -Pitao me znam li gdje su.
-Gluposti! Ne znam otkud mu to. -Alma.
Da to sredim?
Možeš li?
Mogu što god trebaš. Znaš to.
Enrique…
mislim da ti nikad nisam zahvalila kako zaslužuješ.
Enrique?
Jesi li tu?
Ne moraš mi zahvaljivati.
Moram ići. Moram nešto riješiti.
-Bojniče. -Što je ona žena radila ovdje?
-Koja žena? -Nisam glup.
Što je ona žena radila ovdje?
Luda je, gospodine.
-Govori gluposti. -Kakve?
Nešto o djeci koja su davno umrla.
Rekao sam joj da više ne gnjavi.
Ministrova je prijateljica, pa sam je pustio.
Želim 20 najučinkovitijih i najvjernijih ljudi u zgradi, smjesta.
Jasno?
Jasno, bojniče.
Kako je?
Uspavali smo ga. Bok, Luis.
-Hvala što si ga doveo. -Ima vrućicu.
Tablete ne djeluju.
Vodite ga u sobu. Sprema je.
Bit ćeš dobro. Čuješ li?
Ljubavi?
-Nisu doveli Manuelu. -Izliječit će te.
-Alma. -Čuješ li?
Idemo ga pripremiti.
Ne, ne približavaj se.
Bolesna sam. Mogu te zaraziti.
Mi se ne možemo razboljeti.
Mi liječimo.
Kako se zoveš?
Pedro.
Bok, Pedro.
-Moram ići. Doviđenja. -Čekaj.
Ljubavi moja.
Dragi.
Što misliš? Ima li nade?
Ne znam. Izgubili smo dragocjeno vrijeme.
Virus je u njegovoj krvi
i putuje tijelom.
Ali imaš cjepivo, zar ne? Prototip?
Ne smijete ulaziti! Imamo protokol.
-Hoće li biti dobro? -Hoće.
Mama radi sve da ga spasi. Izađite.
Sergio.
Sergio, idemo.
-Idemo. -Hoće li Iván umrijeti?
Naravno da ne.
Samo je bolestan.
Ali spava, pa ni ne zna.
Ne želim da mu nešto bude.
Volim Ivána, iako me ne primjećuje.
Ja se jednako osjećam. Dođi.
Kad završite s ručnicima, rastavite Manuelin krevet.
Što?
Trebali bismo malo pričekati. Možda je dovedu.
Neće je dovesti, Sara. Zar ne shvaćaš?
Ali kako mogu…
Moramo joj nekako pomoći, zar ne?
Domerol.
Da, Domerol, 100 miligrama.
Da, tako je. Što još?
Paracetamol, da.
U kapsulama?
Odlično.
Hvala.
Rosa, gdje su ručnici?
-Skoro su spremni. -Požuri se.
-Oprostite… -Rai, je li fina kava?
Idi reci bolničarima da maknu kola. Neću da susjedi vide.
-Oprostite, gospodine. -Ne, čekaj.
Bolje da ih parkiraju iza kuće.
-Gospodine… -Što hoćeš?
Znate li što o Manueli?
-Otkuda da znam? -Otišla je s vašim sinom.
Otišli su zajedno.
Molim?
Djevojka je trudna.
Trudna?
Da.
Pa ne znam. Nitko mi ništa nije rekao.
Mislili smo da će ih zajedno dovesti, ali nisu.
Bojimo se da sama umire.
Rosa, ručnici. Brzo.
Da, gospodine.
Umire mi, Alejo.
Umire.
Dao sam mu transfuziju, ali nije reagirao.
To je najagresivniji soj.
Ne smije umrijeti!
Ako moj sin umre, ubit ću se!
Imamo krv o kojoj sam ti govorio, ali ne znam.
Napravi sve to možeš.
Što god bilo.
U redu.
-Alejo. -Što?
Gdje je djevojka?
-Koja? -Koja je bila s mojim sinom.
-Ne znam o čemu govoriš. -Nije dobar dan da mi lažeš.
Gdje je djevojka?
Bila je na samrti. Dugo je bila zaražena.
Onda mrtva. Gdje je, jebemu?
Sara, Hugo, dođite.
Manuela je ovdje. Idite po nju. Uzmi kombi.
Brzo. Možda vam se posreći.
-Hvala vam. -Idite.
Požurite se.
Moram ići.
Vode…
Žao mi je. Zbogom!
Gubimo dane, kvragu.
Znam, ali moramo čekati.
A to se vas ne tiče.
-Štoviše… -Što?
Ništa.
Što je bilo?
Trebali biste otići.
Reći ću kćeri i Hugu da svi morate u Asturiju.
Kad otkriju da tražimo tu djecu, svašta se može dogoditi.
Slušaj, Emilia. Ako misliš da će te moj brat ostaviti, ne znaš ga.
A ni mene.
Ako ćemo ići, ići ćemo svi.
Ako sam ikad bila sigurna da ne želim otići, to je sad.
Predugo već odvraćam pogled.
Točno tako.
Idi k Marti. Ne volim je dugo ostavljati samu.
Dao sam joj zadaću.
Smislio sam dijeljenje koji će je dugo zaokupiti.
Marta već par godina zna dijeliti.
Želiš još vode?
Dobro, ali ne zaboravi baciti bocu u kontejner za staklo.
Ujko Luis mi je rekao da je reciklaža vrlo važna.
Daniela, nemoj ništa reći.
Ako me prekineš, ne znam hoću li imati hrabrosti reći što želim.
Jako mi se sviđaš.
Više nego jako. Zaljubio sam se.
Možda je staromodno, ali istina je.
Ne tražim da me voliš, zaista.
Ali nisam lud i znam da se i ja tebi malo sviđam.
Što kažeš na to…
da se jedan dan nađemo, napijemo i vidimo što će biti?
Dobro, ali to njoj reci.
Danela, tvoj dečko.
Što?
Jebemu sve.
Halo? Álex?
Da, ja sam.
Zoveš zbog mojeg brata?
Jasno.
Marta, ljepotice. Znam da si ovdje.
Otvori mi načas, draga.
Moja je baka u trgovini, Begoña.
Znam.
Ali želim razgovarati s tobom, a ne s bakom.
Tvoji roditelji kažu
da dođeš sa mnom. Odvest ću te u kuću gdje rade.
Moj stric Álex uskoro dolazi. Može me on odvesti.
Jao, kako si ti pametna.
Kako ti hoćeš.
Ali otvori načas
da ti dam tatinu poruku.
Ne!
Ne, pustite me!
Molim vas!
Molim vas, pustite me!
Mir.
Hej!
Marta.
Vidi koliko kamiona.
Idemo, brzo.
Idemo, požurite se.
Izaći ćemo svi u vrsti.
Zašto su došli vojnici? Kamo idemo?
Nije važno. Hajde, izađi.
-Strašni su. -Hajde.
Idemo, brzo!
Izdrži, dragi.
Još samo malo, dobro?
Snažan si. Hajde.
Mlad si, ljubavi.
Mali moj.
Nemoj, Alma. Možda nas može čuti. Budimo jaki.
Moramo drenirati pluća.
-Izađite načas. -Ne.
-Samo nakratko. -Ne želim!
Pusti ih da rade.
Hajde, ustani. Idemo.
Idemo.
Ne mogu više.
On je naše dijete, Luis.
Prvo.
Osjećala sam ga u trbuhu.
Držala u naručju.
Bio je tako malen…
Sjećaš li se?
Vidjela sam kako raste.
Sad je lijep muškarac.
On je dio mene.
Nikad nisam vidio da se netko voli više od tebe i te bebe.
Ne voliš ga kao ja jer ga ne shvaćaš.
On je osjećajan…
i slobodan.
Dobar je, Luis.
Dobar je.
Mnogo bolji od nas.
Kao i Daniela.
Naša su djeca fantastična.
Oni su odraz dubine naše ljubavi,
iako je više nema.
Osjećam da me ne voliš kao prije.
Neće umrijeti.
Ne želim.
Puls joj pada. Trebamo prestati.
-Još jednu vrećica. -Alejo, ako je izgubimo…
Njezin život ili život mog nećaka. Izdržat će.
Hvala, princezo.
-Sigurno je ovdje? -Ne znam, GPS je poludio.
Mora biti ovdje.
Pogledaj.
-Vozi. -Mislim da smo stigli.
Koji je ovo vrag?
Što vojnici rade u kampu?
Znam ovo mjesto.
-Što? -Vidjela sam ga.
U Alminom filmu. Nestala su djeca ovdje.
-Vidjela sam! -Brzo!
U jedan red, brzo.
Idemo.
Što je?
Smjestite svu djecu u kamione.
Bojniče, što se događa?
Što te briga?
Nisi ovdje da postavljaš pitanja.
Sve dobro pretražite. Ne želim da itko ostane.
Hajde, Navarro.
Molim vas!
Slušaj, ništa ti neće biti.
Ta je žena odvela Martu.
Smiri se, Hugo.
-Moramo odvesti tu djecu. -Ne možemo!
Sad moramo naći Manuelu. Dobro?
Dobro.
Kako je Iván?
Loše.
To je serum
od krvi osobe s viskom antivirusnom aktivnosti.
Plazma sprečava unutarnje krvarenje,
ono što na kraju ubija zaražene.
Isto kao i kod ebole.
Da, princip je isti, no liječenje je eksperimentalno.
Otkuda su darivatelji?
Preživjeli.
Otkrila sam da neki ljudi mogu biti cjepivo.
Sjećaš li se djece iz Amerike
koja su u tijelu imala lijek protiv boginja?
Djeca iz ekspedicije Balmis.
Spomenik njima nalazio se ispred kuće u kojoj sam odrasla u Corrientesu.
Dakle, svi preživjeli mogu biti darivatelji?
Ne.
Samo rijetki, posebni ljudi.
Prvo trebamo lijekovima manipulirati njihovu imunološku reakciju.
Kako?
Injekcijama virusa jačamo njihov imunitet.
Nema druge.
Neki to ne podnesu.
Ali oni koji mogu naša su jedina nada da preživimo.
Ti si jedan od hrabrih?
Tebe sam tražio.
Ne!
Pusti me!
-Pusti me! -Ne miči se.
Mir.
Pusti me!
Jedan je nedostajao.
-Rekao sam ti da ne ulaziš. -Pusti me, tata.
Oprostit ćeš se već. Strpi se.
-Moram ga vidjeti! -Pričekaj.
Iván!
Dragi!
Dragi, ovdje sam.
Ovdje sam, dragi.
-Mili moj. -Mama.
Ovdje sam, dragi.
Reagira!
Ima virus!
-Još jedan! -Ne mičite se!
-Ima virus! -Mičite se!
Odmaknite se!
Maknite se odavde!
Još jedan!
-Ima virus! -Brzo!
Bože moj.
Zbog vašeg zdravlja na snazi je zdravstvena uzbuna.
Gospođo, što su te sirene?
Stotine slučajeva u Sektoru 2.
Situacija je ekstremna i zahtijeva radikalne mjere.
-Sve u redu, bojniče? -Crne cure nema.
Polumrtva luta okolo.
Ako je to istina, i ja mogu spasiti Manuelu.
-Iván. -Gdje je Manuela, mama?
Hvala, predsjedniče.
Vlada želi poslati djecu mlađu od 15 godina
u kampove gdje će biti na sigurnom,
daleko od glavnih žarišta zaraze.
Pogledajte tko je tu! Marta je opet s nama!
Gdje mi je unuka, kujo?
Ne miči se.
Što radite ovdje?
Ne tiče vas se. Idite ili zovem bojnika.
Reci mi što nosiš unutra ili ću to osobno iščupati.
Otvori vrata, Luis!