‫- NETFLIX מציגה -‬
‫נמצא מקרה נורה-וירוס באזור אחת.‬
‫אתה מנסה לומר שיש לפחות שני אנשים‬ ‫שנדבקו באזור הזה?‬
‫אנחנו נמצא אותם.‬
‫זה מתיאו, הבן שלי.‬
‫הם מאוד דומים.‬
‫מעולם לא ראינו את הגופה, פרננדו. לא ראינו.‬
‫לעזאזל!‬
‫אחד הילדים הופיע מחדש. הוא חי.‬
‫עלמה!‬ ‫-לכו אחורה!‬
‫הגנן שלנו היה על האוטובוס.‬ ‫הם באו לקחת אותנו.‬
‫הייתי על האוטובוס, איוון… הם מחפשים אותי.‬
‫הוריו של סרחיו נמצאו מתים.‬
‫הם נרצחו, אני בטוחה.‬
‫לא היה להם כלום. מה היה לגנוב?‬
‫למדינה יש בעיות יותר חמורות‬ ‫מסתם שוד באזור שתיים.‬
‫הם לא הקשיבו. הם סמכו עליך.‬
‫אלה לא הדגלים של המדינה הזאת.‬
‫היא בהיריון, איוון.‬ ‫-והיא חולה.‬
‫היא הייתה באוטובוס.‬
‫הנושא הזה קרוב לליבי, כי בבית שלי,‬
‫נמצא איתנו אחד מהילדים.‬
‫אני מבטיח לכם שאני בצד שלכם.‬
‫איני יודע איפה להתחיל בחיפוש אחר ילדיכם…‬
‫איך להשיג צדק עבורכם,‬ ‫אבל אני נשבע שאעשה זאת.‬
‫תעזרי לה, נכון?‬ ‫-אני אעשה את מה שהכי טוב בשבילה ובשבילך.‬
‫תמצאו את מנואלה, מייד!‬
‫בהצלחה. ‬
‫שבי.‬
‫קר לך?‬
‫קצת.‬
‫קדימה, תיכנסי למיטה.‬
‫ואתה?‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני?‬
‫ברור.‬
‫אל תדאגי לי.‬
‫מה אתה עושה, איוון?‬ ‫אמרתי לך לא להתקרב אליה בלי הגנה.‬
‫קדימה, צא.‬ ‫-לא, אני מעדיף להישאר.‬
‫חכה בחוץ, בבקשה. אנחנו נכין אותה.‬ ‫זה ייקח רק דקה.‬
‫קדימה, לך.‬
‫תוכל לחזור עוד מעט, טוב?‬ ‫-בטח.‬
‫תירגע, הכול בסדר.‬
‫אל תענה!‬
‫זאת אימא שלך, איוון. היא מודאגת.‬
‫זו השיחה החמישית שלה. תן לי לענות.‬
‫אם תענה, אני אקח את מנואלה‬ ‫ולא תראה אותנו שוב.‬
‫בסדר…‬
‫אבל תירגע.‬
‫מה אתה רוצה שאעשה? מה התוכנית שלך?‬
‫תן לה את החיסון.‬ ‫-הוא לא יציב.‬
‫לא הצלחנו לבדוק אותו על אנשים נגועים.‬
‫היא נדבקה לפני פחות מ-24 שעות…‬ ‫תן לה את זה.‬
‫בסדר.‬
‫אבל תתרחק ממנה.‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫איוון, זה מסוכן מאוד, לך ולכולנו.‬
‫תבטיח לי שתשמור מרחק.‬
‫נראה.‬
‫- לבד, ביחד -‬
‫מה קרה?‬
‫- אין פחד -‬
‫- בונים את העתיד -‬
‫- זוכרים את הגשם -‬
‫- צוחקים עליהם -‬
‫- לנגד החומה, הזיכרון -‬
‫- זכויות יש להרוויח -‬
‫איני יודעת איפה הם יכולים להיות.‬ ‫את יודעת שהייתי אומרת לך.‬
‫רוזה, תשיגי את כתובת הוריה של מנואלה,‬ ‫מייד!‬
‫הוריה נפטרו, גבירתי.‬
‫סבתא, דודה, מישהו. בטח יש לה מישהו! נכון?‬
‫אין לה אף אחד, גבירתי.‬
‫אחה"צ טובים.‬
‫תשאירי אותנו לבד.‬
‫למה אתה כאן?‬
‫מה שלומך?‬ ‫-תנחש.‬
‫אתה לא יכול פשוט להופיע. לואיז נעלם.‬
‫הוא יכול להיות בדרך הנה.‬ ‫-"בדרך"? את לבד?‬
‫תלך, בבקשה.‬ ‫-עלמה, תסתכלי עליי.‬
‫יש לי מחסומים בכל יציאה‬ ‫וחמש יחידות שסורקות כל כביש.‬
‫אנחנו נמצא אותו.‬ ‫-אני רוצה שתלך.‬
‫אנחנו נמצא את הבן שלך.‬
‫אני מבטיח.‬
‫תענה!‬
‫תענה, לעזאזל!‬
‫- עלמה -‬
‫ראיתי שבעלך בא, אליסיה. איפה הוא?‬
‫הוא היה צריך ללכת.‬
‫הוא יוכל להועיל מאוד.‬
‫בעלי הוא אדם טוב, אבל…‬
‫הוא מעולם לא רצה להאמין שמתיאו חי.‬ ‫הוא עדיין לא מאמין.‬
‫אולי הוא פשוט צריך זמן…‬
‫העניין הוא שאף פעם אין מספיק זמן, אליסיה.‬
‫אני כל כך מצטערת, אמיליה.‬
‫איך האיש הזה יכול להיות כזה עיוור?‬
‫הוא שוטר. הוא יודע…‬ ‫-לא, אמיליה.‬
‫בדיוק בגלל זה הוא כל כך מבולבל.‬
‫הוא חלק מהמערכת.‬
‫אני יודע כי גם אני בתוכה.‬
‫כל זה גורם לי להרגיש אבוד.‬
‫אני בטוח שיש לו מספיק סיבות לדאוג.‬
‫הוא רק שוטר.‬
‫אם יתגלה שהתחלנו לרחרח,‬ ‫נחשי מה יעשו לו.‬
‫סליחה.‬
‫רציתי להודות לכם על כל מה שאתם עושים‬
‫כדי לנסות למצוא את ילדינו.‬
‫אם תרשו לי…‬
‫זה שיר שלמדתי כאן, בספרד.‬
‫נהגתי לשיר אותו לתינוק שלי בכל ערב,‬
‫למזל טוב.‬
‫הוא אומר שילדים צריכים להירדם מייד,‬
‫לפני שהכלב הגדול יתפוס אותם.‬
‫הוא שר בבסקית… איך את מבינה את זה?‬
‫סבתא שלי שרה לי את זה כשהייתי קטנה.‬
‫שאלוהים יעזור לנו.‬
‫אני כל כך רעבה.‬
‫מה יש לארוחת ערב?‬
‫מה דעתך על ארוחת ערב מיוחדת?‬
‫פסטה עם עגבניות מטוגנות.‬
‫באמת, שוב?‬
‫נחשי מה אני הייתי רוצה.‬
‫מה?‬
‫סלט עם עגבניות טריות.‬
‫לא…‬ ‫-דג בקלה טרי, טעים.‬
‫זה נשמע מדהים!‬
‫ולקינוח?‬ ‫-מה?‬
‫תותים.‬ ‫-תפסיקי!‬
‫ושוקולד.‬ ‫-לא!‬
‫מהסוג הטוב שנמס בפה שלך.‬ ‫-תפסיקי!‬
‫תשתקי!‬ ‫-סליחה, מותק. נגמרו העגבניות.‬
‫אוי, אין עגבניות מטוגנות!‬
‫אבל יש לי פה משהו.‬
‫בואו נראה…‬
‫מה זה?‬
‫יש לי קצת בקלה.‬
‫ועגבניות טריות. ותותים.‬
‫וואו!‬
‫מה?‬ ‫-מאיפה השגת את כל זה?‬
‫זה…‬
‫קניתי אותם.‬
‫בסדר.‬
‫במקום שבו אפשר למצוא הרבה דברים, נכון?‬
‫יש שם שפע.‬
‫כן, השוק של רוזה. הכול בזול.‬
‫בדיוק.‬
‫ו…‬
‫שוקולד?‬
‫עם שקדים.‬
‫ג'וליה!‬ ‫-מה? רוצה קצת?‬
‫כן.‬ ‫-אז תני לי נשיקה.‬
‫זה שלך. הרווחת את זה.‬
‫אני יכולה לפתוח?‬ ‫-כן, אבל תני לי חתיכה.‬
‫את יכולה לשמור את כל החפיסה, מתוקה.‬
‫נכון?‬
‫חמישה פרחים במחיר של ארבעה!‬
‫חמישה פרחים!‬
‫כמה זה שווה?‬
‫למען ביטחונכם,‬ ‫אין לעצור או לעמוד בקבוצות ברחוב.‬
‫אנא שאו את מסמכיכם עליכם‬ ‫והראו אותם לאוכפי החוק לבקשתם.‬
‫למען בריאותכם,‬
‫בדיקות רפואיות הכרחיות יתקיימו ביום שלישי,‬ ‫בין 08:00 ל-18:00.‬
‫גם הייתי נותן לך חיבוק, אבל…‬
‫רק שתדע, אני מחבק אותך בראש שלי.‬
‫אתה נראה כמו בחור בן זונה.‬
‫והבת שלך גם בת זו… זאת אומרת, מדהימה.‬
‫היא ברת מזל שאתה אבא שלה,‬ ‫ואתה בר מזל שהיא הבת שלך.‬
‫מה אלכס אמר?‬
‫מה שהוא לא יעז להגיד לך.‬
‫הוא מטורף עלייך.‬
‫לא. אלחו, תן לה את זה קודם.‬ ‫-שניכם תקבלו.‬
‫לא, תן לה את זה קודם!‬ ‫-מה קרה, איוון? תירגע.‬
‫אל תתנהג ככה…‬ ‫-בבקשה!‬
‫אם אתה רוצה שניתן לה את זה קודם… בסדר.‬
‫זה כואב?‬
‫לא.‬
‫הינה.‬
‫אנחנו נהיה בסדר, טוב? אני מבטיח.‬
‫תודה. אני חייבת לך.‬
‫מנואלה.‬
‫מנואלה!‬
‫מה קרה? תעשה משהו!‬ ‫-היא פשוט עייפה.‬
‫עייפה?‬
‫מה נתת לה?‬
‫דניאלה.‬
‫כן?‬
‫אני הולך לדבר עם אימא שלך.‬
‫זו לא תהיה שיחה טובה.‬
‫אל תדאג, אבא.‬
‫עליי להבהיר איתה כמה דברים‬ ‫בנוגע לילדים האלה.‬
‫ממ"ר.‬
‫אתה חושב שהיא משקרת לך?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני מקווה שלא.‬
‫אני בטוחה שיש הסבר.‬
‫אני בטוח.‬
‫אתה אוהב אותה?‬
‫אתם אוהבים זה את זה?‬
‫ברור שכן.‬
‫אימא שלך ואני קרובים מאוד.‬
‫לפעמים זוגות…‬
‫אנחנו ביחד כבר הרבה זמן.‬ ‫זה כאילו שאנו חלק אחד מהשני.‬
‫אבל עם הזמן, אנחנו מקבלים החלטות‬
‫שמאוד מפרידות בינינו.‬
‫זה מוזר…‬
‫כמה זמן לוקח לך להבין את זה.‬
‫אבל אז…‬
‫פתאום אתה מבין‬
‫שאתה ובת זוגך מדברים בשפה שונה לגמרי.‬
‫סוף סוף! איפה היית? התקשרתי. למה לא ענית?‬
‫איפה אבא שלך?‬ ‫-במשרד שלו.‬
‫מה? שמעת מאח שלך?‬ ‫-לא, למה?‬
‫לואיס, התקשרתי אליך אלף פעם!‬
‫איפה היית?‬ ‫-תפסיקי.‬
‫אולי תיתני לי לדבר, לשם שינוי?‬
‫הוריו של סרחיו נהרגו.‬
‫הוא לא הילד היחיד שנלקח. יש עוד הרבה.‬
‫ההורים שלהם מחפשים אותם.‬
‫במקרה, רוב הילדים הגיעו לממ"ר.‬
‫אתה מוכן להקשיב לי?‬
‫אתה יודע איפה הבן שלך?‬
‫למי אכפת?‬
‫אבדוק את הדם של סרחיו.‬ ‫אני ארד לשורש העניין.‬
‫תעשה מה שבא לך!‬
‫אני לא יודעת על מה אתה מדבר, או מה שמעת.‬
‫אבל בזמן שהיית מי יודע איפה,‬ ‫עשית מי יודע מה,‬
‫הבן שלנו נעלם.‬
‫מה…‬
‫אלחו.‬ ‫-אחותי.‬
‫למה לא ענית? התקשרתי אליך.‬
‫איוון איתך?‬
‫כן, הוא פה איתי.‬
‫טוב…‬
‫עכשיו אני רגועה.‬
‫אם הוא איתך, הוא בסדר.‬
‫אלחו…‬
‫הבן שלי בסדר?‬
‫לא, עלמה.‬
‫הוא נדבק בנגיף.‬
‫מה קרה?‬ ‫-הוא נדבק.‬
‫אלחו!‬
‫אני כבר מגיע.‬ ‫-לא.‬
‫חכה שם. אנחנו בדרך.‬
‫אלוהים אדירים…‬
‫מנואלה המסכנה.‬ ‫-כן.‬
‫הלוואי שהייתה תרופה.‬
‫גם הלוואי.‬
‫לאן הם נסעו?‬
‫אני לא בטוח שהבחור הזה ייקח אותה רחוק.‬
‫איוון אוהב אותה, הוגו.‬ ‫-באמת?‬
‫כן, קשה להאמין, אבל הוא ממש אוהב אותה.‬
‫הוא באמת אוהב, אתה יודע?‬
‫טוב, אהבה היא דבר מדהים.‬
‫גם הוויסקי הזה.‬
‫תן לי קצת.‬
‫אתה מתגעגע לזה?‬
‫כלומר, לא אחותי,‬
‫אני יודעת שאתה מתגעגע אליה.‬
‫כלומר…‬
‫לאהבה.‬
‫להיות…‬
‫מאוהב במישהי.‬
‫קחי את השמיכה. את תקפאי.‬
‫היי!‬
‫אל תשנה את הנושא, אוקיי?‬
‫קדימה.‬
‫אתה מתגעגע לזה? אין בזה שום דבר רע.‬
‫ברור שאני מתגעגע ללהיות מאוהב.‬
‫אני מתגעגע לזה כל הזמן.‬
‫למה בדיוק?‬
‫לשקט.‬
‫אתה כזה אידיוט!‬
‫לא, כלומר…‬
‫להיות…‬
‫להיות איתה.‬
‫להקשיב לנשימות שלה.‬
‫לנשיקות?‬ ‫-כן.‬
‫לחיבוקים?‬
‫ולסקס.‬
‫אני ממש מתגעגע לסקס.‬
‫סקס זה נהדר, זה נכון.‬ ‫-כן.‬
‫יום אחד תתאהב שוב.‬
‫לאחותי לא יהיה אכפת.‬
‫היא הייתה רוצה שתהיי מאושר.‬
‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫כן, אני יודע.‬
‫יופי.‬
‫אתה בחור נהדר.‬
‫אתה לא מדבר הרבה, אבל אתה נהדר.‬
‫מה?‬
‫כלום.‬
‫כל כך נחמד כאן, לא?‬
‫כן.‬
‫אני יכולה לישון כאן כל הלילה.‬ ‫עד כדי כך נחמד כאן.‬
‫למען ביטחונכם,‬
‫העוצר מסתיים כעת. אתם רשאים להלך בחופשיות.‬
‫זכרו לשאת את תעודות הזהות עליכם בכל עת.‬
‫סליחה.‬
‫מה קרה?‬ ‫-כלום.‬
‫אני חייב ללכת לאחוזה. הם מחכים.‬
‫אבל כל כך מוקדם.‬ ‫-אני יודע.‬
‫תראה אותך.‬
‫לא תספר לי כלום?‬
‫על מה?‬
‫בקשר לאתמול בלילה, לעזאזל!‬ ‫ראיתי אתכם עולים לגג.‬
‫לא קרה כלום אתמול בלילה. רד ממני.‬
‫אתה כל כך משעמם.‬
‫היינו מדברים על הכול.‬
‫אבל מאז שהגענו הנה…‬
‫אני מפריעה?‬
‫לא, בכלל לא.‬
‫שנלך?‬ ‫-קדימה.‬
‫בוקר טוב.‬
‫סוף סוף הגעתם.‬ ‫-כן.‬
‫רוזה, מה קרה?‬
‫מה שהיה ברור שיקרה.‬
‫הם אותרו ושניהם נגועים.‬
‫הם חוזרים הביתה, אבל…‬
‫זה לא נשמע טוב.‬
‫הנגיף הזה מחורבן.‬
‫בן דוד שלי…‬
‫טוב, למי אכפת?‬
‫תירגעי, רוזה.‬ ‫זה המקום הכי טוב שיוכלו להיות בו.‬
‫זה אסון!‬ ‫-קדימה.‬
‫מספיק עם הפטפוטים. הם יגיעו בכל רגע.‬
‫קחי את הסדינים האלה לחדר השינה הראשי.‬
‫אני אכין חדר למנואלה.‬ ‫-בטח, רוזה.‬
‫בטח.‬
‫מה קרה?‬
‫מה?‬ ‫-מה עשיתי?‬
‫מה עשיתי?‬ ‫-כלום. תסתכלי עליי.‬
‫רצית לעזור, זה הכול.‬
‫כן.‬
‫לפחות הם יחד, נכון?‬
‫בטח.‬
‫קדימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫קדימה.‬
‫אתם כאן.‬
‫תודה שבאתם כל כך מהר.‬
‫עכשיו שמענו.‬
‫אנחנו כל כך מצטערים… על הכול.‬ ‫-מה זה?‬
‫באנו להחליף את המצעים.‬
‫מה אתם יודעים על הנורה-וירוס?‬
‫זה נגיף קטלני. מצעים נקיים הם לא התרופה.‬
‫כל דבר שאדם נגוע נוגע בו,‬
‫מצעים, מגבות, בגדים…‬
‫צריך להישרף אחר כך.‬
‫עלמה, הם לא רופאים.‬
‫אז תסביר להם את המצב כמו שצריך,‬ ‫כדי שידעו עם מה אנחנו מתמודדים.‬
‫אני מאמין שאתם מבינים שאנחנו קצת לחוצים.‬
‫זה נגיף מסוג כזה‬
‫שברגע שנמצא בגוף,‬ ‫הוא יכול להתפשט בקלות רבה.‬
‫זיהום קורה כאשר יש חילוף של נוזלי גוף:‬
‫רוק, זיעה, דם, קיא…‬
‫לכן חשוב להימנע מכל מגע גופני.‬
‫תקבלו כפפות ומסכות.‬
‫בכל זאת, אני לא רוצה שתיכנסו לחדר הזה‬ ‫משום סיבה.‬
‫זה ברור?‬ ‫-כן.‬
‫יופי.‬
‫שרה.‬
‫כן?‬
‫אביך היה מומחה לנגיף הזה.‬
‫אני יודעת.‬
‫הלוואי שהוא היה כאן.‬
‫גם הלוואי.‬
‫למה את כאן, לעזאזל? השתגעת?‬
‫ראיתי אותך בפגישה,‬ ‫אבל עזבת לפני שהספקנו לדבר.‬
‫אמרתי לך כל מה שיש לי לומר ולא הקשבת!‬
‫אני רק מחפשת את הילדים.‬
‫אתה ההורה היחיד שיכול לעזור לי למצוא אותם.‬
‫אתה לא מבין?‬ ‫-אין את מי למצוא.‬
‫ראיתי את הבן שלי מת בבית החולים.‬
‫את יודעת כמה זמן לקח לי להשלים עם זה?‬
‫לא שמעת את הנכדה שלי אתמול?‬
‫לא היססת לרגע?‬
‫לא חשבת שאחד מהם יכול להיות הבן שלך?‬
‫תראי,‬
‫אולי הצלחת לעבוד על ההורים האחרים,‬ ‫אבל לא עליי.‬
‫אני מזהה נוכלת כשאני רואה אחת.‬
‫אתה באמת יכול להגיד לי שזה לא הבן שלך?‬
‫אני לא רוצה לראות אותך כאן שוב. לכי מפה!‬
‫- אנריקה -‬
‫הלו?‬ ‫-עלמה.‬
‫יש לך חדשות?‬
‫לא, אנריקה.‬
‫סליחה שלא סיפרתי לך. הבן שלי…‬
‫נסע למחנה של אחי.‬
‫הם חוזרים הביתה.‬
‫אני מקווה שלא מאוחר מדי.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫נקווה שלא.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-מה אתה חושב?‬
‫אני הרוסה.‬
‫אני הווירולוגית הטובה ביותר במדינה,‬
‫והבן שלי נדבק ממשרתת.‬
‫ובנוסף, בעלי…‬ ‫-רגע, מה עם בעלך?‬
‫הוא האשים אותי הבוקר‬ ‫ואמר שהורים מחפשים את הילדים שלהם.‬
‫מה?‬ ‫-הוא שאל אם אני יודעת איפה הילדים.‬
‫שערורייה! מאיפה הוא שמע את זה?‬ ‫-עלמה.‬
‫שאטפל בזה?‬
‫אתה יכול?‬
‫מה שאת צריכה. את יודעת את זה.‬
‫אנריקה,‬
‫אני חושבת…‬
‫שמעולם לא הודיתי לך כמו שצריך.‬
‫אנריקה?‬
‫אנריקה, אתה שם?‬ ‫-את לא צריכה להודות לי.‬
‫אני חייב ללכת. אני צריך לטפל במשהו.‬
‫- אתם מכירים אותם? -‬
‫רב-פקד.‬ ‫-למה האישה הזו הייתה פה, נבארו?‬
‫איזו אישה?‬ ‫-אני לא טיפש.‬
‫למה האישה הזו הייתה פה?‬
‫האישה הזאת משוגעת, אדוני.‬ ‫היא מדברת שטויות.‬
‫אילו שטויות?‬ ‫-משהו בנוגע לילדים‬
‫שמתו מזמן. אמרתי לה לא להטריד אותנו שוב.‬
‫לא עצרתי אותה כי היא חברה של השר.‬
‫חשבתי שכדאי לתת לה ללכת.‬
‫אני רוצה את 20 הגברים היעילים‬ ‫והנאמנים ביותר בבניין הזה. עכשיו.‬
‫מובן?‬
‫מובן, אדוני.‬
‫- מחלקת הביטחון -‬
‫מה שלומו?‬ ‫-הוא מורדם.‬
‫היי, לואיס.‬
‫תודה שהבאת אותו.‬ ‫-החום שלו מטפס במהירות.‬
‫מפחיתי חום לא עוזרים.‬
‫קח אותו לחדר השינה.‬
‫אתה תחלים, אתה שומע אותי?‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫הם לא הביאו את מנואלה.‬ ‫-אתה תחלים.‬
‫עלמה.‬ ‫-אתה שומע אותי?‬
‫אני אכין אותו.‬
‫לא, אל תתקרב.‬
‫אני חולה.‬
‫אתה יכול להידבק.‬
‫אנחנו לא יכולים להידבק.‬
‫אנחנו מרפאים אנשים.‬
‫מה שמך?‬
‫פדרו.‬
‫היי, פדרו.‬
‫אני חייב ללכת. ביי.‬ ‫-חכה!‬
‫אהובי.‬
‫מותק.‬
‫אהובי.‬
‫מה שלומו? מה אפשר לעשות?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫איבדנו זמן קריטי.‬
‫הנגיף נמצא בדם שלו, הוא נע בגופו.‬
‫לא היה לך חיסון?‬
‫אבטיפוס?‬
‫אתם לא יכולים להיות כאן.‬ ‫עלינו לפעול לפי הנוהל.‬
‫הוא יהיה בסדר?‬ ‫-כן, אימא עושה כל מה שהיא יכולה.‬
‫לכו עכשיו. לכו!‬
‫סרחיו… בוא נלך.‬
‫בוא.‬ ‫-איוון חולה? הוא ימות?‬
‫ברור שלא.‬
‫הוא רק חולה.‬
‫אבל הוא ישן, אז הוא לא יודע.‬
‫אני לא רוצה שיקרה לו משהו.‬ ‫ אני ממש אוהב את איוון…‬
‫אפילו שהוא לא ממש מתייחס אליי.‬
‫גם אני מרגישה ככה. בוא הנה.‬
‫תסיימו עם המגבות‬ ‫ותפרקו את המיטה של מנואלה.‬
‫מה?‬
‫כדאי שנחכה עוד קצת.‬
‫אולי הם יביאו אותה.‬
‫הם לא, שרה.‬
‫את לא מבינה?‬
‫אבל, איך הם יכולים…‬
‫עלינו לעזור לה איכשהו, את לא חושבת?‬
‫דמרול.‬
‫כן, דמרול, 100 מיליגרם.‬
‫כן, דמרול 100 מיליגרם. מה עוד?‬
‫כמוסות אצטאמינופן?‬
‫כן, מושלם. תודה.‬
‫רוזה, המגבות?‬
‫כן, אדוני. כמעט מוכנות.‬ ‫-תמהרי.‬
‫סליחה, אדוני.‬ ‫-ריי, אתה נהנה מהקפה שלך?‬
‫תגיד לנהג להזיז את האמבולנס.‬ ‫אני לא רוצה שהשכנים יראו אותו.‬
‫סליחה, אדוני.‬ ‫-לא, חכה!‬
‫כדאי שהוא יחנה אותו מאחור.‬
‫אדוני, אני…‬ ‫-מה את רוצה?‬
‫מה שלום מנואלה?‬
‫מאיפה לי לדעת?‬ ‫-היא עזבה עם הבן שלך.‬
‫הם עזבו ביחד.‬
‫מה?‬
‫היא בהיריון, אדוני.‬
‫בהיריון?‬
‫כן.‬
‫טוב… אף אחד לא סיפר לי.‬
‫חשבנו שהם יגיעו ביחד, אבל לא הביאו אותה.‬
‫אנו חוששים שהיא לבד‬
‫וגוססת.‬
‫רוזה, המגבות.‬
‫תביאי אותם.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫הוא גוסס לי, אלחו.‬
‫הוא גוסס.‬
‫הוא קיבל עירוי באמבולנס, אבל הוא לא מגיב.‬
‫זה הזן התוקפני ביותר, עלמה.‬
‫הוא לא יכול למות!‬
‫אם הבן שלי ימות, אני אתאבד! שמעת אותי?‬
‫יש לנו את הדם שציינתי, אבל…‬
‫אני לא יודע.‬
‫תעשה כל מה שצריך, אלחו.‬
‫כל מה שצריך.‬
‫בסדר.‬
‫אלחו.‬
‫מה?‬ ‫-איפה הבחורה?‬
‫איזו בחורה?‬ ‫-היא הייתה בני. איפה היא?‬
‫אני לא יודע מי…‬ ‫-זה לא הזמן‬
‫להתייחס אליי כאל טיפש. איפה היא?‬
‫היא גססה. היא נדבקה לפני מספר ימים.‬
‫אז תביא את גופתה. איפה היא לעזאזל?‬
‫שרה, הוגו. בואו הנה.‬
‫קדימה.‬
‫מנואלה כאן. לכו להביא אותה. קחו את הוואן.‬
‫תמהרו, ואולי יהיה לנו מזל.‬ ‫-תודה.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, לואיס!‬
‫קדימה! מהר!‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫מים…‬
‫אני מצטער. ביי.‬
‫כל יום שעובר הוא יום מבוזבז מזדיין.‬
‫אני יודעת, אבל צריך לחכות.‬
‫חוץ מזה, זה לא עניינך.‬
‫למעשה…‬ ‫-"למעשה" מה?‬
‫שכח מזה.‬
‫מה קרה, אמיליה?‬
‫אתה צריך לעזוב, אלכס.‬
‫אני אדבר עם הבת שלי והוגו.‬ ‫ארבעתכם חייבים לנסוע לאסטוריאס.‬
‫כשהם יגלו שאנחנו מחפשים את הילדים,‬
‫הכול יכול לקרות.‬
‫אמיליה… אם את חושבת שאחי ילך בלעדייך,‬ ‫את לא מכירה אותו בכלל. ‬
‫וגם לא אותי. אם נעזוב, נעזוב ביחד.‬
‫מעולם לא הייתי יותר בטוחה‬ ‫שאני רוצה להישאר כאן.‬
‫העלמתי עין יותר מדי זמן.‬
‫בבקשה.‬
‫אולי תיקח את מרתה?‬ ‫אני לא אוהבת שהיא לבד כל כך הרבה זמן.‬
‫נתתי לה שיעורי בית. היא עושה חילוק.‬
‫היא אמרה שזה ייקח לה זמן.‬
‫מרתה יודעת חילוק כבר שנתיים.‬
‫אתה רוצה עוד מים?‬ ‫-כן.‬
‫אל תשכחי למחזר את בקבוק הזכוכית.‬
‫דוד לואיס אמר לי שחשוב מאוד למחזר.‬
‫דניאלה, פשוט תקשיבי.‬
‫אם תפריעי לי, לא יהיה לי אומץ להגיד‬ ‫את מה שאני רוצה להגיד.‬
‫אני מחבב אותך.‬
‫טוב, הרבה יותר מזה. אני מאוהב בך.‬
‫אז מה אם זה מיושן? זה נכון.‬
‫אני לא מבקש שתאהבי אותי. ברצינות.‬
‫אבל אני לא משוגע,‬ ‫ואני יודע שגם את מחבבת אותי קצת.‬
‫מה דעתך ש…‬
‫ניפגש יום אחד, נשתכר ונראה מה יקרה?‬
‫טוב, אבל אולי כדאי שתשאל אותה.‬
‫דניאלה, זה החבר שלך.‬
‫מה?‬
‫לעזאזל.‬
‫הלו? אלכס?‬
‫כן, זה אני.‬
‫התקשרת בקשר לאחי?‬
‫בטח.‬
‫מרתה, מותק.‬
‫אני יודעת שאת שם.‬
‫תפתחי לרגע, חמודה.‬
‫סבתא בחנות, בגוניה.‬
‫אני יודעת.‬
‫רציתי לדבר איתך, מותק, לא עם סבתא שלך.‬
‫ההורים שלך אמרו לי‬
‫להגיד לך לבוא איתי לבית שבו הם עובדים.‬
‫הדוד שלי, אלכס, יהיה פה בכל רגע…‬ ‫אם הם רוצים אותי, הוא יכול לקחת אותי.‬
‫את כזאת עקשנית, ילדה!‬
‫טוב, כרצונך.‬
‫תפתחי לרגע ואני אתן לך את הפתק מהורייך.‬
‫לא!‬
‫לא, בבקשה!‬
‫לא, עזוב אותי!‬
‫בבקשה!‬
‫שחרר אותי, בבקשה!‬
‫תירגעי.‬
‫- העתיד שייך לנו -‬
‫מרתה.‬
‫תראו את כל המשאיות.‬
‫קדימה, מהר!‬ ‫-קדימה!‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫כולם החוצה, מהר!‬
‫בואו נעמוד בטור כדי לצאת בצורה מסודרת.‬
‫בואו, מהר!‬ ‫-למה יש חיילים בחוץ?‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫זה לא משנה. קדימה, לכי.‬
‫אני מפחדת.‬ ‫-לכי.‬
‫קדימה, מהר!‬
‫קדימה!‬
‫זוזו!‬
‫קדימה!‬
‫תחזיק מעמד, אהובי, תחזיק מעמד.‬
‫תחזיק מעמד עוד קצת, בסדר?‬
‫קדימה, תהיה חזק.‬
‫אתה צעיר, אהובי.‬
‫בן שלי…‬
‫עלמה, יכול להיות שהוא שומע אותך.‬ ‫עלינו להישאר חזקים בשבילו.‬
‫עלינו לנקז את הריאה שלו.‬ ‫כדאי שתצאו החוצה.‬
‫לא, אני לא רוצה.‬ ‫-עדיף שתצאי.‬
‫זה יהיה מהיר. תני להם לעבוד. בואי.‬
‫קדימה, קומי. בואי.‬
‫קדימה.‬
‫אני לא עומדת בזה.‬
‫הוא הבן שלנו, לואיס.‬
‫הבכור שלנו.‬
‫הרגשתי אותו בבטן שלי.‬
‫החזקתי אותו בזרועותיי.‬
‫הוא היה כל כך קטן…‬
‫אתה זוכר?‬
‫צפיתי בו גדל. ‬
‫הוא כזה גבר נאה עכשיו.‬
‫הוא חלק ממני.‬
‫מעולם לא ראיתי אנשים שהביטו זה בזה באהבה‬ ‫כמוך וכמו התינוק הזה.‬
‫אינך אוהב או מבין אותו כמוני.‬
‫הוא…‬
‫רגיש‬
‫ומשוחרר.‬
‫הוא טוב, לואיס.‬
‫הוא טוב.‬
‫הרבה יותר טוב מאיתנו.‬
‫וגם דניאלה.‬
‫הילדים שלנו נהדרים. אני יודע.‬
‫הם משקפים כמה אהבנו זה את זה.‬
‫אבל עכשיו,‬
‫אני מרגישה… שאתה לא אוהב אותי כמו פעם.‬
‫הוא לא ימות.‬
‫לא אתן לו.‬
‫קצב הלב שלה צונח. אנחנו צריכים להפסיק.‬
‫אני צריך עוד שקית אחת.‬
‫אלחו, אם נאבד אותה…‬
‫החיים שלה או של אחייני.‬
‫היא תעמוד בזה.‬
‫תודה, נסיכה.‬
‫אתה בטוח שזה הכיוון?‬
‫אני לא יודע. ה-GPS השתגע.‬
‫זה חייב להיות כאן.‬
‫תראי.‬
‫סע!‬ ‫-נראה לי שזה זה.‬
‫סע!‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫למה שכל החיילים האלה יהיו באתר מחנאות?‬
‫אני מכירה את המקום הזה.‬
‫מה?‬ ‫-ראיתי אותו, הוגו.‬
‫באחד הסרטים של עלמה.‬
‫הילדים הנעדרים כאן. ראיתי את זה!‬
‫קדימה, מהר.‬
‫תלכו בטור, מהר!‬
‫קדימה.‬
‫מה קרה?‬
‫- משרד האחות -‬
‫אני רוצה את כל הילדים על המשאיות.‬
‫אדוני, מה קורה כאן?‬
‫מה אכפת לך?‬
‫אינך כאן כדי לשאול שאלות,‬ ‫ואיני כאן כדי לענות.‬
‫אני רוצה חיפוש יסודי.‬ ‫אל תשאיר אף אחד מאחור. הבנת?‬
‫קדימה, נבארו.‬
‫כן, אדוני.‬
‫בבקשה!‬ ‫-תקשיבי לי.‬
‫שום דבר לא יקרה לך.‬
‫כלום, בסדר?‬ ‫-זו מי שלקחה את מרתה.‬
‫בואי!‬ ‫-תירגע, הוגו.‬
‫אנחנו חייבים לעזור לילדים.‬ ‫-אי אפשר לבד. רגע!‬
‫עכשיו, אנו צריכים למצוא את מנואלה, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫מה שלום איוון?‬
‫רע.‬
‫זה סרום,‬
‫שעשוי מדמו של מישהו‬ ‫עם פעילות אנטי-וירלית גבוהה.‬
‫הפלזמה מונעת דימום פנימי,‬ ‫זה מה שהורג את החולים.‬
‫כמו הטיפול באבולה.‬ ‫-כן, אותו העיקרון.‬
‫זה טיפול ניסיוני.‬
‫איפה את מוצאת את התורמים?‬
‫הם שורדים.‬
‫גיליתי שדמם של אנשים מסוימים‬ ‫יכול להוות חיסון.‬
‫אתה זוכר באמריקה,‬
‫איך לילדים ההם הייתה תרופה‬ ‫לאבעבועות שחורות בדמם?‬
‫הילדים ממשלחת בלמיס.‬
‫הייתה אנדרטה מול הבית שבו גדלתי,‬
‫בקוריינטס.‬
‫אז כל שורד הוא תורם פוטנציאלי?‬
‫לא.‬
‫רק כמה אנשים מיוחדים.‬ ‫למעשה, עלינו קודם…‬
‫לטפל בהם כדי לתמרן את תגובתם החיסונית.‬
‫איך?‬
‫הזרקת מנה של הנגיף‬ ‫כדי להגביר את ההתנגדות שלהם.‬
‫זו הדרך היחידה.‬
‫יש כאלה שלא עומדים בזה.‬
‫אלה שכן הם הסיכוי היחיד שלנו לשרוד.‬
‫וואו, אתה אמיץ, נכון?‬
‫חיפשתי אותך.‬
‫לא!‬
‫עזוב אותי!‬
‫-תפסיק להתפתל!‬
‫תפסיק.‬
‫עזוב אותי!‬
‫חסר לנו אחד.‬ ‫-עזוב אותי.‬
‫דניאלה, אמרתי לך לא להיכנס.‬ ‫-אבא, תן לי.‬
‫תראי, אני מבטיח שתוכלי להיפרד, אבל חכי.‬
‫אני צריכה לראות אותו!‬ ‫-חכי עוד קצת.‬
‫איוון…‬
‫אהובי!‬
‫אני כאן, אהובי.‬
‫אהובי.‬ ‫-אימא.‬
‫אני כאן, אהובי.‬
‫הוא מגיב.‬
‫היא נושאת את הנגיף!‬
‫עוד אחת!‬ ‫-שאף אחד לא יזוז!‬
‫כולנו נמות!‬
‫היא נושאת את הנגיף!‬ ‫-כולם, להתרחק!‬
‫תתרחקו!‬ ‫-עוד אחד!‬
‫הוא נדבק בנגיף!‬ ‫-מהר!‬
‫תתרחקו!‬
‫אלוהים!‬
‫למען בריאותכם,‬ ‫התראת בריאות ברמה אחת נכנסה לתוקף.‬
‫גבירתי, מה הסירנות האלה?‬
‫יש מאות מקרים באזור שתיים. המצב קיצוני.‬
‫צריך לפעול בקיצוניות.‬
‫הכול בסדר, רב-פקד?‬
‫הבחורה השחורה איננה. היא מסתובבת חצי מתה.‬
‫אם זה נכון, גם אני יכולה להציל את מנואלה.‬
‫איוון.‬ ‫-איפה מנואלה, אימא?‬
‫תודה, אדוני הנשיא.‬
‫הממשלה רוצה לשלוח ילדים‬
‫בני 15 ומטה למחנות,‬
‫שבו הם יהיו בריאים ובטוחים,‬
‫הרחק ממקורות הזיהום העיקריים.‬
‫תראו מי כאן. מרתה שוב איתנו.‬
‫איפה הנכדה שלי, כלבה שכמותך?‬
‫אל תזוז!‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫זה לא עניינך.‬ ‫לך, או שאתקשר לרב-פקד.‬
‫תגידי לי מה יש שם‬
‫או שאתלוש את זה החוצה בעצמי.‬
‫תפתח את הדלת, לואיס!‬