NETFLIX PRESENTERER
Et par sier at de er Sergios foreldre. De sier han ble tatt fra dem.
Skal sønnen min dø?
Vi er optimistiske nå.
Gutten trenger konstant tilsyn. Dere må ta en avgjørelse.
Hva kan vi tilby ham?
Vi kan gi ham kjærlighet.
De sa vi får komme tilbake.
Da kan dere møte Juan alene.
Jeg gjorde som du ba om. Vi økte dosen, men over halvparten døde.
De nye analysene… antistoffene har skutt i været.
-Kom aldri til leiren. -Marta! Jenta!
Jeg kjenner de barna, fra sykehuset.
De tok dem med seg.
De tok noen av oss med på en buss.
Vi må finne familiene.
Hvor fikk du plakatene fra? Hva vet du?
Barna kan være i live.
-Kjenner du igjen noen av barna? -En av dem var sønnen min.
Det at vi er samlet her i dag, er en stor risiko.
Men noe er større enn risikoen…
…tanken på og håpet om at dere får se barna deres igjen en dag.
Barnet vårt, Fernando.
-Dette blir verre og verre. -Hva kan skje?
Madrid kan settes i karantene.
Forsiktig! Hun er syk!
-Hun har viruset! -Stopp!
Neste stopp: sone B-1.
Så kvalmt!
-Går det bra? -Han spydde på meg.
-Men hva i… -Forsiktig!
-Vennligst stopp bussen. -Stopp!
-Hva er det? -En fyllik plaget en dame og kollapset.
Nei!
Hva faen gjør du? Reis deg!
Fulle jævel…
-Hjelp meg å få ham opp. -Er du ok?
Ja, men jeg er sent ute til jobb.
Kom, fort!
Stå stille! Ingen rører seg!
Han er død.
-Hør etter. -Ja, kom igjen.
Buss nummer 15.
-Vi har en medisinsk nødsituasjon. -Ok, forstått.
Aktiverer biokjemisk identifiseringsprotokoll.
SKYGGESONEN
Stopp! Tilbake, alle sammen! Hold hendene synlige.
Ingen rører seg! Denne bussen er nå i karantene.
IKKE VÆR REDD
BYGG FREMTIDEN
HUSK REGNET
LE AV DEM
MOT MUREN, MINNET
RETTIGHETER MÅ FORTJENES
Jeg var på møtet i går.
Jeg heter Alicia.
Ja! Det er derfor du ser kjent ut.
Jeg er Emilia.
Jeg ville gå til deg, men kunne ikke.
Dette er Mateo…
…sønnen min.
Så kjekk.
Det blir obligatoriske helsesjekker neste tirsdag fra 08:00 til 18:00.
Helsebussen…
Lenge siden du så ham sist?
Det blir tre år i mai.
Han var ganske syk, så vi tok ham med til sykehuset.
Han ble friskere der. Han var… bedre.
Fernando og jeg var så glade.
Så en dag… klokken seks om morgenen,
kom en sykepleier inn og sa at han var død.
Men han er ikke død.
Jeg så ham. Han var i live.
Det var noen dager senere. Alle sa at jeg måtte ut av huset og leve videre.
Så jeg gikk på jobb igjen…
…mest fordi jeg fryktet å miste den.
Jeg pleide å vaske offentlige bygninger, og var på registreringskontoret den dagen.
Jeg gjorde jobben min…
…da jeg hørte fottrinn…
…og så en gutt.
Mateo?
Mateo!
Han hadde ryggen til meg. Jeg så ikke ansiktet, men håret…
Jeg kjente noe inni meg…
Jeg lover deg, hjertet mitt sluttet å slå, men ikke bare i et sekund eller to,
det var nokså lenge.
Det var sønnen min.
Jeg ropte: "Mateo!"
Jeg skulle til å slå inn døra. Jeg hadde seriøst tenkt å slå den inn.
Jeg ropte navnet hans, men han svarte ikke.
Plutselig kom to politibetjenter og dro meg vekk.
Nei!
Jeg prøvde å forklare.
Jeg prøvde å si det til politiet, og til vennene mine og mannen min.
Men ingen trodde meg.
Ingen trodde meg.
Hva? Hva faen!
God morgen.
-Du er faen meg utrolig, Iván. -Det er ikke meg. Det ligger i genene.
Familien min nådde toppen. Jeg kan bare rote det til.
Jaså?
Du sier ikke det.
I mitt tilfelle var det motsatt. Jeg har nådd bunnen.
Så jeg håper fremtiden blir fin.
Ikke som din, tydeligvis.
Er jeg full, eller prøver du å fortelle meg noe?
Du er full.
Manuela!
Du er fin med håret løst.
La meg være i fred. Seriøst!
Beklager, visste ikke at du var her.
-Jeg bytter håndklær. -Det går bra.
-Går det bra? -Ja.
En full fyr spydde på meg på bussen.
-Stakkars. -Så besvimte han.
Politiet kom til og med.
-Det var derfor jeg ble sen. -Ja…
Går det bra?
-Er du kvalm? -Nei.
Kom, sett deg. Sett deg her.
Blir du bare kvalm av det du så?
-Jeg vet ikke… -På tide!
-Gikk det bra på registreringskontoret? -Hva?
-Du sa at du måtte… -Ja!
-Flott. Alt er ordnet. -Bra.
Opp med deg. Huset klarer seg ikke alene.
-Selvsagt. -Her, Sara.
Ta disse ut. Legg dem i glassbeholderen.
Selvsagt.
Vi ses snart.
Alicia.
For Guds skyld! Du skremte meg, Fernando.
Hvor har du vært?
Jeg har bare vært ute en tur.
Og du?
Fulgte du etter meg?
-Sett deg i bilen. Jeg kjører deg hjem. -Nei.
Beklager, men jeg setter meg ikke inn.
Alicia, ikke det igjen, ok?
Jeg orker ikke det igjen.
Hva om sønnen vår fortsatt lever? Fernando, vær så snill…
Vi så aldri liket. Vi gjorde ikke det.
Hvis det er en mulighet, må jeg fortsette å prøve.
Vær så snill.
Jeg er lei for det.
Faen!
God morgen.
-Står du bak dette? -Hva er galt med det?
-Vi leter etter foreldrene. -Hvorfor det?
Visste du at barna er døde?
-Det er det de sier. -Hold kjeft! Foreldrene har gått videre.
Det siste de trenger er falskt håp.
Jeg sier det ikke igjen.
Jeg vil at du skal la dem være i fred.
Hørte du meg?
Høyt og tydelig.
Hva het han?
Hva?
Sønnen din. Hva het han?
Jeg skal faen meg drepe deg… Du aner ikke hva kona mi gikk gjennom.
Hun mistet alt. De dopet henne ned, hun ble aldri seg selv igjen.
Hun er mye bedre nå, så ikke kødd med meg.
Kanskje hun lærte å tie, det er noe helt annet.
Ett av barna dukket opp igjen.
Han lever.
Emilia?
Sønnen min er død.
Hørte du meg?
Fortsetter du med denne faenskapen, låser jeg deg inne til du råtner.
Du.
Vi har møttes ofte i det siste.
Pass på.
Hva skjedde?
Sønnen hans…
…er et av de savnede barna.
Fy faen!
God morgen.
Hei.
Jeg er ikke her for deg.
Vel…
Synd.
Er alt i orden?
Familien din?
Alle har det bra.
Takk.
Så bra.
-Major, for en overraskelse! -Kan vi snakke?
Ja, selvsagt. Vi går på kontoret.
-Sara. -Ja?
Litt kaffe, takk.
Absolutt.
Det skjedde noe alvorlig i morges.
Det er min plikt å informere dere personlig.
-Takk. -Fortsett.
Vi vil ikke skremme noen, og håper det ikke gjentar seg.
Kom til poenget.
Et noravirustilfelle ble bekreftet for en halvtime siden i sektor én.
En mann på en buss for arbeidere.
Hva skjedde?
Han begynte å kaste opp og kollapset. Han døde på stedet.
Har de testet ham alt?
Ja. Og det er uten tvil en veldig aggressiv stamme…
For en katastrofe!
Hvordan kom han forbi helsesjekkene ved muren?
-Hvem er ansvarlig? -Vi er på saken.
Vi har isolert alle som var på bussen,
bortsett fra to som stakk av. Vi tror det var en mann og en kvinne.
-Ingen beskrivelser ennå. -Prøver du å si
at minst to personer er smittet i vår sektor?
Vi skal finne dem. Jeg lover.
Vent!
Når kom du i dag?
Så du de to som løp i denne retningen?
Svar, er du snill, Sara.
Greit. Jeg kom 07:30, som jeg gjør hver dag.
-Før frokost. -Hva med de andre?
Vel, Hugo kom sammen med meg, og Rosa og Manuela sover her.
-Tjenerne som bor her. -Ja.
Takk, Sara. Du kan gå.
Vi må innføre noen retningslinjer.
Manuela.
Ja?
Mannen på bussen… Det var noravirus.
-Hva? -Jeg hørte det fra majoren.
Det er ikke mulig.
Det er ikke mulig!
Slapp av.
-Ingenting vil skje med deg. -Han døde rett foran meg.
Han er død!
Hvis du var smittet, hadde du fått rødt utslett overalt.
Ingenting. Du er ok.
Få se armen din.
-Man blir ikke så lett smittet. -Han spydde på meg.
-Jeg må si det til fruen. -Ikke si noe til noen. Hørte du meg?
-Hva om jeg er smittet? -Viruset spres bare med kroppsvæsker.
Slapp av.
Få se nå.
Kjenner du denne gutten? Se nøye etter.
Han ligner på en.
Men…
…han var tynnere.
Og…
…håret var kortere.
Het han Mateo?
Nei. Han het Pedro.
De ser veldig like ut. Øynene hans…
…hadde det samme seriøse blikket.
Ja, det ser ut som ham.
Det kan være ham, bare eldre.
-Men han het ikke Mateo. -De kan ha endret navnet hans, ikke sant?
Jeg åpner.
-Emilia. -Ja?
Har du hørt det?
Hva da?
De to som var hjemme hos deg her om dagen.
-Ja. -Det paret.
-Hva med dem? -De ble drept.
-Hva sa du? -Ja.
De ble funnet på gata i går, døde.
Hva skjedde?
Det er det jeg lurer på. Hva skjedde?
Hva slags folk kommer hjem til deg?
De var snille mennesker.
-Jeg vet ikke hva… -Snille folk havner ikke i trøbbel.
Var jeg deg, hadde jeg fått bedre venner. Jeg kan ikke se den andre veien lenger.
Álex.
Jeg går til telefonkiosken. Straks tilbake.
Greit. Takk.
La dette være siste gang du får en privat samtale her.
Hvor skal du nå?
-Navlen! -Navelen!
-Det heter ikke det!
-Hva mener du? Ikke prøv å rette på meg. -Sara?
-Hva? -Kan du komme hit?
Ja. Kommer straks. Ta på denne.
Hei, Hugo.
-Hei, Sergio. -Sånn, ja. Flott.
Straks tilbake, ok?
-Hva er det? -Sergios foreldre ble funnet døde.
-Hva? -I går.
Det er ikke sant!
Stakkars liten.
-Håper han ikke får vite sannheten nå. -Det er ikke tilfeldig.
-Jeg vet det. -De ble drept.
Jeg vet det.
-Skal jeg ta på strikkejakka? -Ja.
Jeg kan ikke kneppe den.
Jeg skal hjelpe deg.
Begravelsen er i ettermiddag.
Jeg vil snakke med bestefaren.
-Jeg blir med. -Nei, bli her.
Det er best du er hos ham.
Tror du det er vår feil?
Tror du de ble drept så de ikke kunne få sønnen tilbake?
Jeg vet ikke.
-Vær forsiktig. -Ja.
-Hørte du meg? -Sara!
Jeg kommer, vennen.
Du klarte det selv!
Kom hit.
Du er så flink! Veldig bra.
Få en klem.
-La oss få møte ham. -Sett dere ned.
-Ro deg ned. -Få se ham.
Vi skal ikke si noe. Vi mistet ham for seks år siden.
De sa at begge var døde.
…ender dere i fengsel, eller verre. Dere må stole på meg.
Ikke vær redd. Dette er bare begynnelsen, ok?
Hvordan var moren min?
Stol på meg.
Hugo.
-Stol på meg. -Hugo!
Ja, beklager.
Du må hente noen ting. Kom til kjøkkenet. Jeg har en liste.
Jeg kan ikke jobbe i dag. Jeg tar en fridag.
Tar du en fridag?
Be ministeren trekke det fra feriedagene.
Når jeg tenker meg om, får du ikke feriedager.
Det du har, er en jobb folk ville drept for.
Du kan slutte eller dø, men du får ikke fri.
-Kom til kjøkkenet. -Jeg mener det. Jeg drar nå.
Gjør som du vil. Jeg er ikke mora di!
Herr minister.
Jeg må snakke med deg…
…alene.
Jeg er lei av dem. Jeg orker ikke mer.
Mer kaffe?
Du vet hva jeg vil ha.
Ikke prøv deg!
Når skjedde det?
-I går. -Hvor?
På gata.
Jeg kjørte dem hjem.
Vi snakket hele veien. De var…
De var lykkelige.
-De hadde gitt sønnen sin en klem igjen. -Er noen arrestert?
Nei.
Selvsagt ikke.
Jeg vil ha fri i ettermiddag.
Jeg vil i begravelsen. Jeg må det.
Ja, selvsagt. Hva du enn trenger.
Takk.
Hugo!
Jeg blir med.
Er det lurt? Det er i sektor to, på bykirkegården…
Jeg sa jeg blir med.
Gjør bilen klar. Vent på meg.
Beklager, jeg må gå.
Hvor?
Hvor skal du?
Angående det som skjedde i morges, gjør det som er nødvendig.
Ring om du får problemer.
Takk, major. Hold meg oppdatert.
Han oppfører seg så rart. Han sier ikke lenger hva han tenker.
Han unngår meg.
Han er forandret.
Føles som han ikke elsker meg lenger. Ikke som før.
-Elsker du ham? -Nei.
Jo. Jeg vet ikke…
Vi har en felles historie…
Men i det siste har mye drevet oss fra hverandre.
Du trenger ikke høre dette. Ikke her og nå. Unnskyld, jeg er litt…
-…overveldet. -Ikke vær redd.
Jeg krever nye sjekker ved muren.
-Jeg trenger vevsprøver. Har du liket? -Folka mine tok ham.
Kan du kjøre meg til kontoret?
-Vi snakker mer i bilen. -Nei…
-Jeg må be deg om noe. -Hva?
Ikke forlat huset.
Løs hastesaker over telefonen. Bare i én dag…
…til de finner de smittede.
Ikke se sånn på meg.
Jeg bryr meg om deg.
Vil du høre på meg?
Jeg elsker at du bryr deg om meg. Du aner ikke hvor godt jeg liker det.
For din egen sikkerhet må du vente i køen for å komme inn i sektor én.
Vis frem ID-papirer når du blir bedt om det.
Vent.
Ta det rolig. Emilia sendte oss.
Hun vil møte dere igjen i ettermiddag. Samme sted.
Tusen takk.
Det dere gjør er veldig viktig.
-Tusen takk. -Noen måtte gjøre det.
Dere er veldig pene.
-For et søtt par. -Ikke sant?
Takk.
Ha det.
Skal vi gå?
Kom igjen.
INNBYGGERNES HELSE OG SIKKERHET ER VÅR PRIORITET
KJENNER DU DEM?
Da jeg kom hit, hatet jeg Madrid.
Jeg syns det var det dummeste vi hadde gjort.
-Jeg ville tilbake til Asturias. -Ikke nå lenger?
-Nei. Jeg er glad jeg kom. -Hvorfor det?
Vel, fordi…
…vi gjør noe viktig.
For din egen sikkerhet, ha passerseddel
og ID-papirer synlige hele tiden og vis dem til politiet.
Hva gjør du?
Ikke rør deg.
Jeg er tilbake blant de levende.
Jeg har ikke lyst til å prate.
-Ikke bli sint. -Jeg er ikke sint. Jeg jobber.
Du er sint!
I går hadde en venn bursdag. Skulle jeg ikke gått?
Iván, du er voksen nok til å gjøre det du vil med livet.
Du er sjalu.
Kom igjen.
Neste gang får du bli med. Hva sier du?
Hør her…
Hva skjer?
Jeg er ikke her for å blande meg i andres liv.
Iván.
-Ikke plag henne mer. -Jeg vil bare vite hva som er galt.
Hun er livredd.
For hva?
Hun er gravid.
Hva?
Hun sa ikke noe.
Men i min alder ser jeg det på henne.
Hva forventet du?
Du er ikke et barn lenger. Du vet at livet ikke er en lek.
Du kan ikke stikke av hele tiden.
Du lurer ikke meg.
Jeg har kjent deg hele livet.
-Beklager. -Det går fint.
Visste ikke at du likte fotball.
På din alder var jeg best i klassen.
Var du?
Da kan du lære meg å skyte.
-Skyte, drible og score mål. Hva sier du? -Hjelp!
Hjelp meg!
Luis! Alma! Dere må hjelpe oss.
-Hva vil du? -Slipp oss inn.
-Trekk unna. -Slipp oss inn, Alma.
-Hva er det, Isabel? -De kom til oss.
Gartneren vår var på bussen. De vil ta oss med vekk.
Hold dere unna, de kan være smittet!
Ro deg ned. Det er bare sikkerhetsprosedyren.
Dere må bare inn til observasjon i noen dager. Jeg skal ta meg av det.
-Slapp av. -Laura!
Nei, Sergio!
Ikke gå nær dem. De kan være syke. Kom.
-Alma! -Kom hit, Sergio.
Alma, du er også mor. Ta inn datteren min, i det minste.
Jeg ber deg. Vi er venner.
Du vet at jeg ikke kan det.
-Vær så snill. -Jeg vil ha Laura her.
Stå stille! Politi!
Kom igjen.
-Ikke rør dere! -Stopp!
-Kom igjen. -Ikke rør dere!
-Vi går også, Iván. -Stopp!
-Vi må snakke. -Gå.
Stopp! Inn i bilen!
-Hendene på ryggen. -Vær så snill.
-Ikke skad oss. -Kom igjen.
-Ikke skad oss! -Kom!
-Kom igjen! -Hvor skal vi?
Inn i bilen, kom igjen.
Manuela.
Manuela!
Manuela, stopp!
Hvor skal de?
-Hva gjør de? -Ro deg ned.
-Du må bevare roen. -La meg være! Kom deg vekk!
Åpne døren.
-De hører oss. Åpne døren. -Gå vekk!
Major.
Hva er det?
Jeg vet ikke om du har hørt det, men i går ble et ektepar skutt på gata.
Ja, jeg hørte om det.
Skal vi etterforske det?
Dette landet har mye større problemer enn et ran i sektor to.
-Syns du ikke? -Det var ikke et ran.
Unnskyld?
Jeg sjekket. Informasjonen deres er klassifisert.
Er ikke det rart?
Med all respekt, noen drepte dem og fikk det til å se ut som ran.
De hadde ingenting.
Hva var det å stjele?
Du vet at jeg verdsetter profesjonaliteten din, ikke sant?
Ja.
Jobben din er ikke å etterforske saker alene.
Den er heller ikke å tenke selv.
Du gjør bare det jeg ber deg om.
Ikke bli forvirret igjen.
Det skal jeg ikke.
-La meg være. -Nei, det skjer ikke.
-Åpne. Du kan ikke bli der hele dagen. -Er Manuela der inne?
-Åpne døren. Åpne! -Vær så snill, de hører…
Så la dem høre!
Åpne, er du snill.
Jeg vet at du er gravid.
Jeg vil snakke med deg.
-Ikke kom nær. -Slapp av.
Bli der du er.
Ikke et skritt til. Si det du vil der borte.
Ok, jeg står stille. Men la meg si noe.
Jeg vet at avgjørelsen er din.
Bare du vet hva du vil.
Jeg forstår at du vil holde deg unna.
Jeg vil ofte flykte fra meg selv også.
Men før du tar en avgjørelse,
har jeg hatt lyst til å si noe, men jeg har ikke kunnet…
…fordi jeg har vært for trøtt eller for full.
Eller livredd for å dumme meg ut.
Jeg vil si…
…at du er den eneste som betyr noe her.
Jeg har ikke reist mye, men jeg mistenker at du er én av få ting som betyr noe.
Og vi er utrolig heldige som har møttes.
Vel, jeg er den heldige… for du har fått en ræva hånd.
-Nei, Iván… -Jo, en ræva en.
Men hvis du vil…
Hvis du vil ha den babyen…
…vit at jeg også vil det.
Jeg skal gjøre alt for at vi har det bra.
Jeg vet ikke hvordan, men jeg skal finne ut av det.
Om du stoler litt på meg…
…kan vi gå videre…
…uansett hva som skjer.
Hvor skulle vi dratt?
Jeg var på bussen.
Ved den døde mannen.
Det var meg.
De er ute etter meg.
Nei…
Ta det med ro.
Alt ordner seg.
Jeg blir hos deg.
Iván.
Vent her. Jeg skal fikse dette.
Tiden er ute. Situasjonen forverres. Viruset er over muren.
-Hva gjør vi? -Fordel barna og plasser dem hos familier.
Jenta vi snakket om, het hun Marta?
Vi snakkes senere.
Kom inn.
Hva er det?
Jeg må ha hjelp.
Kom til mamma. Du kan fortelle meg alt.
Si det.
Det er Manuela.
Hun er gravid.
Og hun er syk.
Hun var på bussen.
Du må hjelpe henne.
Bruk vaksinen selv om den ikke er testet. Jeg dør om vi ikke prøver å hjelpe henne!
Det var ikke dette du ville, og jeg driter meg alltid ut.
Men jeg elsker henne. Det gjør jeg virkelig.
Jeg tror dette kan bli det første riktige jeg gjør i livet.
Sara!
Mamma, er du sint?
På deg?
Jeg kan aldri bli sur på deg, elskling.
Hvor er hun?
På badet nede.
Bli her.
-Vent til jeg kommer tilbake. -Du skal vel hjelpe henne?
Jeg gjør det som er best for henne.
Og for deg.
Nei, mamma. Vent!
Vent, vær så snill! Mamma. Ikke ring. De dreper henne.
Nok!
Mamma!
Vær så snill!
Rai.
-Frue? -Åpne døren.
Hvor er hun?
Hvor ble hun av?
Finn henne! Finn Manuela nå!
Kan du finne bilnøklene?
Rosa, hvor er du? Fant du henne?
Nei, frue.
Det er ingen her.
Men jeg hørte noe ovenpå. Jeg skal sjekke.
Kom igjen. Skynd deg.
Skynd deg.
-Pass på henne. Lykke til. -Jeg…
-Det går bra. Skynd deg! -Takk.
Lykke til.
Min dypeste medfølelse.
Vi er her om du trenger noe.
Jeg sa til sønnen min og kona…
…at de ikke burde snakke med dere.
Folk som dere gjør ikke ting riktig.
De hørte ikke etter.
De stolte på dere.
Se på dem nå.
Se hvor de endte opp.
Jeg lover å gjøre alt i min makt for å rette opp i dette.
Det er for sent.
Kan vi kjøre deg noe sted?
Nei. Det trengs ikke.
Jeg insisterer.
Vær så snill.
Jeg hadde aldri satt meg i den bilen.
Og det der er ikke dette landets flagg.
De hadde ingenting.
Nå har de ingen.
Nei, det er ikke sant.
Han har et barnebarn.
Bli med meg, Luis.
Kom.
Dette er barnebarnet mitt, Marta, hun er ti år gammel.
Hun er her for å fortelle dere noe.
Godt å se deg, Alicia.
Det var ikke lett å komme hit.
Vel.
Dere er alle modige.
Alicia, som alle her, ble fortalt at barnet var dødt.
Jeg ba henne gi meg et bilde av Mateo, sønnen hennes.
Jeg viste det til Marta.
Jeg kjenner en gutt som ligner på han på bildet.
Han har samme seriøse ansiktsuttrykk.
På det stedet…
…var vi alle litt redde.
…og ber oss inn
Med mer ære…
Fordi vi var alene.
Og det var et veldig stort sted.
Det var mange vakter der.
Alle hadde våpen.
Men det skjedde også fine ting der. De ga oss yoghurt.
Og vi fikk venner.
Min beste venn het Felipe.
Han var veldig morsom, og hadde litt utstående ører.
Felipe…
Men…
…jeg vet ikke om han er ok.
Av og til ble vi veldig syke av sprøytene.
Hvilke sprøyter?
-Hva gjorde de? -Hvordan vet vi
-at de ikke skadet barna? -Vi vet ikke ennå,
men la henne snakke ferdig.
Faren min fant meg.
Pappa… unnskyld at jeg ikke sa det tidligere.
Han lovte å komme tilbake til meg.
Men…
…de kjørte oss vekk den kvelden.
Ikke alle, bare noen få. På en buss.
Gutten som ser ut som Mateo var der.
Og vennen min, Ana. Hun er veldig høy,
og sa at faren kalte henne "min lille frosk".
Det er Ana!
Men jeg vet ikke hvor de er nå.
Men vi må lete. Vi må finne sønnen vår.
-Husker du… -Har du sett jenta vår?
Vi skal finne dem. Vi må organisere oss.
Vi skal finne dem. Ha litt håp.
Vent.
Det er en som ba om å få si noe her, og han kan sikkert hjelpe oss.
-Hva gjør han her? Han dreper meg. -Slapp av, jeg sier at jeg dro deg med.
Seriøst. Jeg sier at du er en flink advokat. Du hjelper oss.
Jeg…
Jeg er helseministeren.
Dette står mitt hjerte nær, for hjemme hos meg…
…har vi et av disse barna.
Inntil nylig…
…var jeg sikker på at han var foreldreløs.
Jeg er så lei for det.
Min datter, Daniela, er her.
Hei, kjære.
Hun er nok like redd som meg.
Jeg vil takke deg.
Du er alltid på rett sted.
Jeg lover at jeg er på deres side.
Dere kan stole på meg. Jeg vet ikke hvordan ennå.
Hvor jeg skal begynne å lete, hvordan vi skal ta de skyldige…
…for å forhindre at noe så grusomt skjer igjen.
Men jeg lover at det skal skje.
Jeg vet…
…at ingenting er verre enn å miste et barn.
-Vet du hvor sønnen din er? -Dette er farlig for deg og oss alle.
Jeg får Sergio testet. Jeg skal til bunns i dette.
Som du vil!
-Jeg så sønnen min død på sykehuset. -Sier du at det ikke er sønnen din?
Jeg er syk. Jeg kan smitte deg.
Vi blir ikke syke.
-Vil du ikke si noe? -Ingenting skjedde.
Du forelsker deg igjen en dag.
Hent de 20 beste og mest lojale mennene i bygningen.
Nå. Forstått?
Forstått.
Skal vi møtes en dag, bli fulle og se hva som skjer?
Vi skal finne sønnen din. Jeg lover.
-Hva er det? -Han er smittet.
Kom hit.
-Dør han, tar jeg livet av meg! -Hvor er hun?
Du er den eneste forelderen som kan hjelpe.
Tekst: Anette Aardal