A NETFLIX BEMUTATJA
A pár azt állítja, ők Sergio szülei.
Azt mondják, elvették tőlük.
A fiam haldoklik?
Most már reménykedünk.
A fiúnak folyamatos orvosi felügyelet kell.
Dönteniük kell.
- Mit adhatnánk mi neki? - A szeretetünket.
Azt mondták, eljöhetünk hozzá.
Egyedül lehetnek Juannal.
Nővérkém! Emeltük a dózist, ahogy kérted. A gyerekek fele belehalt.
Az új elemzés nagyon magas antitestszintet mutat.
- Ő nincs a táborban. - Az a lány, Marta!
Ismerem őket. Az orvosi központból.
Elvitték őket.
Néhányunkat összeszedtek, és felszállítottak egy buszra.
Keressük meg a családokat!
Honnan vannak ezek a plakátok? Mit tudsz?
A gyerekek talán még élnek.
- Felismerte valamelyiküket? - Az egyik a fiam volt.
Önmagában az, hogy ennyien összegyűltünk, nagy kockázatot jelent, mind tudjuk.
De van egy nagyobb erő,
az izgalom és a remény, hogy egy napon viszontláthatjuk a gyerekeinket.
A kisbabánk, Fernando.
- Ez egyre rosszabb lesz. - Mi történhet?
Lezárhatják Madridot.
Vigyázat, ez a nő beteg!
- Elkapta a vírust! - Állj!
A következő megálló a B-1 zóna.
Ez undorító!
- Uram, jól van? - Lehányt engem!
- De mi… - Óvatosan!
- Állítsa meg a buszt! - Állj!
- Mi az? - Részeg. Zaklatott egy nőt, majd elájult.
Ne!
Mi a faszt művelsz? Kelj fel!
Részeg disznó…
- Segítsenek felállítani! - Jól van?
Igen, de elkések a munkából.
Jöjjön, gyorsan!
Állj, ne mozduljanak!
Meghalt.
- Vétel! - Hallgatlak.
Itt a 15-ös busz.
- Egészségügyi vészhelyzet van. - Vettem.
Biokémiai azonosítási eljárást megkezdeni!
ÁRNYÉKZÓNA
Állj! Mindenki hátra! Látni akarom a kezeiket!
Senki se mozduljon, a buszt karatén alá vesszük.
NE FÉLJ!
A JÖVŐT ÉPÍTJÜK
EMLÉKEZZ A ZÁPORRA!
NEVESS RAJTUK!
A FAL ELLEN, AZ EMLÉKEZET ELLEN
A JOGOKAT KI KELL HARCOLNI
Ott voltam a gyűlésen.
A nevem Alicia.
Igen, ezért volt olyan ismerős.
Emilia vagyok.
Oda akartam menni önhöz, de nem tudtam.
Ő itt Mateo.
A fiam.
Szép kisfiú.
A kötelező egészségügyi vizsgálat jövő kedden, 8 és 4 óra között lesz.
Az orvosi busz…
Mennyi ideje nem látta őt?
Májusban lesz három éve.
Nagyon beteg volt, ezért kórházba vittük.
Szerencsére meggyógyult.
Egész jól lett.
Fernando és én nagyon örültünk.
Aztán egy nap,
reggel hat órakor,
egy nővér azzal jött be, hogy a fiunk meghalt.
De én tudom, hogy él.
Láttam őt. Életben volt.
Ez pár nappal később történt. Mindenki azt mondta,
hogy ne üljek otthon, lépjek tovább.
Így visszamentem dolgozni,
főleg, mert féltem, hogy kirúgnak.
Takarítónő voltam.
Egy nap a regisztrációs irodába osztottak be.
Tettem a dolgom,
amikor lépteket hallottam…
és láttam egy fiút.
Mateo?
Mateo!
Háttal volt, ezért nem láttam az arcát, de a haja…
A zsigereimben éreztem…
Esküszöm,
még a szívem is kihagyott, de nem csak egy-két pillanatra,
hanem jó időre.
A fiam volt az.
Azt kiabáltam: „Mateo!”
Kész voltam betörni az ajtót.
Esküszöm, kész voltam betörni.
A nevét kiabáltam, de nem válaszolt.
Aztán megjelent két rendőr, és elrángattak onnan.
Ne!
Próbáltam megmagyarázni nekik.
Próbáltam elmondani a rendőröknek,
a barátaimnak,
a férjemnek…
De senki sem hitt nekem.
Senki sem hitt nekem.
Mi a franc volt ez?
Jó reggelt!
- Szar alak vagy, Iván. - Nem tehetek róla. A génjeimben van.
A családom a csúcson van, innen csak lefelé vezet út.
Tényleg?
Nem mondod.
Én pont fordítva vagyok ezzel.
Én mélyponton vagyok,
ezért egy jobb jövőben bízom.
De ahogy látom, te nem.
A pia miatt képzelődöm, vagy akarsz valamit?
Képzelődsz.
Manuela!
Csodás vagy kibontott hajjal.
Hagyj békén, Iván, de tényleg!
Bocsánat, nem tudtam, hogy itt vagy.
- Tiszta törölközőt hoztam. - Semmi baj.
- Jól vagy? - Igen.
Egy részeg fickó lehányt a buszon.
- Szegénykém. - Aztán elájult. A rendőrök vitték el.
- Ezért késtem el. - Értem.
Jól vagy?
- Hányingered van? - Nem.
Gyere, ülj le!
Gyere, ülj ide!
Biztos csak a történtek miatt van.
- Nem tudom. - Na végre!
- Mi volt a regisztrációnál? - Tessék?
- Azt mondtad, ma… - Ó, igen!
- Minden rendben. - Remek.
Akkor mozgás, semmi sem készül el magától!
- Igenis. - Sara!
Vidd el ezeket a szelektív hulladékgyűjtőbe!
Igenis, Rosa.
Mindjárt jövök.
Alicia!
Az istenért, Fernando! Halálra rémítettél.
Hol voltál?
Csak sétáltam egy kicsit.
És te?
Követtél?
- Szállj be! Hazaviszlek. - Nem.
Sajnálom, de nem szállok be.
Alicia, ne kezdd újra, oké?
Még egyszer nem bírom ki.
Mi van, ha a fiunk még él? Kérlek, Fernando!
Sosem láttuk a holttestét, Fernando. Nem láthattuk.
Ha csak egy kis esély is van, muszáj tovább keresnünk őt!
Kérlek!
Sajnálom.
Bassza meg!
Jó reggelt!
- Ez a maga műve? - Mi a baj ezzel?
- A szüleiket keressük. - Miért?
A gyerekek halottak, nem?
- Ezt állítják. - Hallgasson!
A szüleik már továbbléptek.
Hamis reményre van a legkevésbé szükségük.
Nem mondom el többet.
Hagyja békén őket, megértette?
- Megértette? - Tökéletesen.
Hogy hívták?
- Tessék? - A fiát. Hogy hívták?
Esküszöm, hogy rohadtul kinyírom magát! Fogalma sincs, a nejem min ment keresztül.
Mindent elvesztett. Gyógyszerfüggő lett és megváltozott.
Végre jobban van, úgyhogy ne szarozzon velem!
Talán csak megtanult hallgatni róla.
Az egyik gyerek előkerült.
Életben van.
Emilia?
A fiam halott.
Érti?
Ha nem hagyja ezt abba,
a börtönben fog megrohadni.
És maga…
Újabban túl sokszor botlom magába.
Vigyázzon magára!
Mi történt?
A fia…
az eltűnt gyerekek egyike.
Bassza meg!
Jó reggelt!
Üdv!
Nem magához jöttem.
Nos…
Nagy kár.
Jól van?
A családja?
Minden rendben.
- Köszönöm. - Örömmel hallom.
Őrnagy, micsoda meglepetés!
- Beszélhetnénk? - Persze, menjünk az irodába!
- Sara! - Igen?
Hozzon kávét, kérem!
Igenis.
Szörnyű dolog történt ma reggel.
Jobbnak láttam, ha személyesen tájékoztatom.
- Köszönjük, őrnagy. - Mondja!
Nem akarunk riadalmat, és reméljük, elszigetelt eset.
Térjen a lényegre!
Félórája igazolt noravírusfertőzést találtak az Egyes Szektorban.
A munkásbusz egyik utasa volt.
Mi történt?
Hányni kezdett, majd összeesett. A helyszínen meghalt.
Letesztelték már?
Igen. Nincs kétség.
- Egy igen agresszív vírustörzs… - Ez katasztrófa!
Hogy jutott át az orvosi ellenőrzésen?
- Kinek a felelőssége ez? - Már nyomozunk.
Egyelőre a busz minden utasát elkülönítettük,
kivéve két embert, akik elfutottak. Az egyikük férfi, a másik talán nő.
Még nincs személyleírásunk.
Ezek szerint legalább két fertőzött lehet a szektorban?
Megtaláljuk őket. Megígérem.
Várjon!
Mikor érkezett ma reggel?
Nem látta azt a két embert erre futni?
Válaszolj, Sara, kérlek!
Hogyne. Fél nyolckor érkeztem, ahogy minden nap szoktam.
Reggeli előtt.
És a többiek?
Hugo velem együtt jött, Rosa és Manuela pedig itt aludt.
- Ők itt laknak. - Így van.
Köszönöm, Sara. Elmehetsz.
Be kell vezetnünk pár szabályt.
Manuela!
Igen?
Az a férfi a buszon… Noravírusa volt.
- Mi? - Az őrnagytól hallottam.
Az nem lehet.
Nem lehet!
Nyugodj meg!
- Nem lesz semmi bajod. - A szemem előtt halt meg, Sara!
Meghalt!
Ha megfertőződtél volna, tele lennél kiütésekkel.
Nyugi, nem látok semmit.
Mutasd a kezed!
- Nem olyan könnyű elkapni. - Lehányt engem, Sara.
- Szólnom kell az úrnőnek. - Ne szólj egy szót se!
Megértetted?
- És ha elkaptam? - A vírus csak testnedvekkel terjed.
Nyugodj meg!
Hadd nézzelek!
Ismered ezt a kisfiút? Nézd meg alaposan!
Hasonlít az egyik fiúra.
De…
ő vékonyabb volt.
És…
rövidebb volt a haja.
- Mateónak hívták? - Nem, az ő neve Pedro volt.
De rá hasonlít.
A szemei…
Neki is ilyen komoly volt a tekintete.
Igen, a kép rá hasonlít.
Talán ő az, csak idősebb.
De nem Mateónak hívták.
Meg is változtathatták a nevét, nem?
Kinyitom.
- Emilia. - Igen?
Hallottad?
Mit?
Azok az emberek, akik a minap itt jártak…
- Igen? - A házaspár.
Mi van velük?
Megölték őket.
- Mit mondtál, Begoña? - Így van.
Tegnap holtan találták őket az utcán.
De mi történt?
Én is ezt kérdezem, Emilia. Mi történt?
Miféle emberek járkálnak ide hozzád?
Nagyon kedves emberek voltak, Begoña.
- Nem tudom, mit… - Rendes emberek nem kerülnek bajba.
A helyedben megválogatnám a barátaim,
mert nem hunyhatok mindig szemet.
Álex!
Lemegyek telefonálni. Sietek vissza, Marta.
Rendben, Emilia. Kösz.
Többet ne merj személyes hívást fogadni a házban!
Megtudhatom, hova mész?
- Köldök! - Küldök?
- Küldök. - Nem így mondják.
Hogyhogy nem így mondják?
- Te ne oktass ki! - Sara!
- Mi az? - Sara, kérlek!
- Van egy perced? - Igen.
Maradj itt! Ezt vedd fel!
Szia, Hugo!
Szia, Sergio!
Így, ni! Jól van.
Mindjárt jövök.
- Mi történt? - Sergio szüleit holtan találták.
Tessék?
Tegnap.
Ezt nem hiszem el!
Szegény drágám.
Remélem, nem tudja meg az igazat.
Ez nem véletlen, Hugo.
- Tudom. - Biztosan megölték őket.
Tudom.
- Kell pulóver? - Igen, vedd fel!
Nem tudom begombolni.
Máris jövök és segítek.
Ma délután lesz a temetés.
Elmegyek, beszélek a nagypapával.
- Veled megyek. - Te maradj itt!
Jobb, ha mellette vagy.
Szerinted a mi hibánk?
Azért ölhették meg őket, hogy ne kapják vissza a fiukat?
Nem tudom.
- Légy óvatos, Hugo! - Jó.
- Hallod? - Sara!
Jövök, szívem!
Sikerült egyedül felvenni?
Gyere ide!
Tényleg bajnok vagy. Ügyes voltál.
Ölelj meg!
- Hadd lássuk őt! - Üljenek le, kérem!
- Nyugalom! - Hadd lássuk őt!
Nem mondunk neki semmit. Hat éve vesztettük el.
Azt mondták, meghaltak.
…lecsukják vagy kivégzik.
Bízzanak bennem!
Ne aggódjanak, ez csak a kezdet! Értik?
Milyen volt az anyám?
Bízzanak bennem!
Hugo!
Bízzanak bennem!
Hugo!
Igen, bocsánat.
Vásárolnod kéne pár dolgot. A konyhában van a lista.
Sajnálom, ma nem megy. Kiveszek egy napot.
Kiveszel egy napot? Szólj az úrnak, hogy vonja le a szabadnapjaidból!
Várj, neked nincsenek szabadnapjaid.
Csak munkád van, amiért mások ölni tudnának.
Felmondhatsz, leléphetsz, de nincs szabadnap.
- Gyere a konyhába! - Komolyan, Rosa.
Most elmegyek.
Akkor menj! Nem vagyok az anyád.
Uram!
Beszélnem kell önnel.
Négyszemközt.
Elegem van belőlük. Nem bírom tovább.
Akarsz még kávét?
Tudod, mit akarok.
Eszedbe se jusson!
Mikor történt?
- Tegnap. - Hol?
Az utcán, uram.
Én vittem haza őket.
Egész úton beszélgettünk, és…
boldogok voltak.
- Végre megölelhették a fiukat. - Megvan a tettes?
Nincs, uram.
Nyilván nincs.
Kivenném a délutánt.
Elmennék a temetésre. Muszáj.
Hogyne, ahogy akarja.
Köszönöm, uram.
Hugo!
Én is megyek.
Nem tudom, jó ötlet-e, uram. A Kettes Szektorban lesz…
Mondtam, én is megyek.
Hozza az autót! Máris jövök.
Sajnálom, el kell mennem.
Hová?
A ma reggeli eset kapcsán tedd meg a szükséges lépéseket!
Hívj, ha bármi gond van!
Köszönöm, őrnagy. Majd tájékoztasson!
Furán viselkedik.
Már nem tudom, mi jár a fejében.
Kerül engem.
Megváltozott.
Mintha már szeretne. Vagy nem úgy, mint régen.
- Szereted? - Nem.
Igen. Nem tudom.
Hosszú ideje élünk együtt.
Bár egyre távolabb kerülünk egymástól.
De ezt nem fogom itt és most megvitatni veled.
Bocsánat, kissé…
- kimerültem. - Ne aggódj!
Újfajta határellenőrzést akarok.
És szerezz szövetmintákat!
- Nálatok van a test? - Igen, elvittük.
Be tudsz vinni az irodámba?
- A kocsiban majd beszélünk. - Alma…
- Kérnem kell valamit. - Mit?
Ne hagyd el a házat!
A sürgős ügyeket telefonon intézd!
Csak egy napig.
Míg megtaláljuk a fertőzötteket.
Ne nézz így rám!
Sajnálom, fontos vagy nekem.
Alma, meghallgatnál?
Szeretem, ahogy gondoskodsz rólam. Nem is tudod, mennyire szeretem.
Saját biztonságuk érdekében
az Egyes Szektorba való belépés meghatározott sorrendben történik.
Irataikat kérésre mutassák fel!
Várjon!
Nyugalom. Emilia küldött minket.
Gyűlést tart délután.
Ugyanott.
Köszönöm szépen.
Amit tesznek, fontos. Nagyon fontos.
- Köszönöm. - Valakinek meg kell tennie.
Mindketten szépek.
- Gyönyörű pár. - Tudom.
Köszönöm.
Viszlát!
Mehetünk?
Menjünk!
A POLGÁROK EGÉSZSÉGE ÉS BIZTONSÁGA A LEGFONTOSABB
FELISMERI ŐKET?
Kezdetben utáltam Madridot.
Azt hittem, hiba volt idejönni.
Visszavágytam Asztúriába.
- Már nem? - Nem. Már örülök, hogy itt vagyok.
Miért?
Nos, mert…
fontos dolgot teszünk. Nem?
Saját biztonságuk érdekében engedélyüket és igazolványukat
bocsássák a rendőrség rendelkezésére!
Mit csinálsz?
Ne mozdulj!
Visszatértem az élők közé.
Nincs kedvem beszélgetni.
- Ne légy mérges, Manuela! - Nem vagyok. Dolgozom.
Mégis mérges vagy.
Szülinapi buli volt. Ki kellett volna hagynom?
Iván, felnőtt vagy. Azt kezdesz az életeddel, amit csak akarsz.
Féltékeny vagy.
Ugyan, Manuela!
Legközelebb elviszlek magammal, mit szólsz?
Nézd…
Mi baja?
Én dolgozom, nem vájkálok más életében.
Iván!
- Hagyd őt békén, ne zaklasd! - Tudni akarom, mi baja.
Halálra van rémülve.
Miért?
Várandós, Iván.
Tessék?
Nem szólt róla.
De az én koromban már ránézésből tudom.
Mire számítottál?
Nem vagy már gyerek. Tudnod kéne, hogy az élet nem játék.
Nem menekülhetsz el folyton.
Engem nem versz át.
Kiskorod óta ismerlek.
- Bocsánat. - Semmi gond.
Szereted a focit?
- A suliban én voltam a legjobb játékos. - Tényleg?
Megtaníthatnál passzolni.
Passzolni, cselezni és gólt rúgni.
- Mit szólsz? - Segítség!
Valaki!
Luis! Alma!
Segítenetek kell nekünk!
- Mit akar? - Engedjen be, kérem.
- Vissza! - Alma, kérlek, engedj be minket!
- Mi történt, Isabel? - Értünk jöttek.
A kertészünk a buszon volt, ezért el akarnak vinni.
Ne közelítsetek felé, fertőzött lehet!
Nyugodj meg, Isabel! Ez csak a biztonsági előírás.
Néhány napig megfigyelnek titeket,
és én felügyelek mindent.
- Nyugi! - Laura!
Sergio, ne!
Sergio, ne menj oda! Lehet, hogy betegek.
- Alma! - Gyere ide, Sergio!
Alma, kérlek, te is anya vagy.
Legalább a lányom hadd maradjon!
- Könyörgöm! Hisz barátok vagyunk. - Tudod, hogy nem lehet.
- Alma, kérlek! - Hadd jöjjön be Laura.
Állj! Rendőrség!
Gyerünk!
- Ne mozdulj! - Állj!
- Gyerünk! - Ne mozdulj!
- Iván, gyere te is! Indulás! - Állj!
Beszélnünk kell.
Gyerünk, be a furgonba!
- Kezeket hátra! - Kérem!
- Kérem, ne bántsanak! - Indulás!
- Ne bántsanak! - Gyerünk!
- Hová visznek minket?
Gyere, szállj be!
Manuela!
Manuela, állj meg!
Hová viszik őket?
- Mit csinálnak velük? - Nyugodj meg!
- Muszáj lehiggadnod! - Engedj, Sara! Hagyj békén!
Manuela, nyisd ki!
- Még meghallanak, nyisd ki, kérlek! - Tűnj el!
Őrnagy!
Mi történt?
Nem tudom, hallotta-e, de tegnap délután lelőttek egy házaspárt az utcán.
Hallottam róla.
Nyomozzunk az ügyben?
Navarro,
nagyobb gondjaink is vannak, mint egy rablás a Kettes Szektorban.
- Egyetért? - Ez nem rablás.
Hogyan?
Utánanéztem. A család aktáját titkosították.
Nem furcsa ez?
Tisztelettel, őrnagy úr,
de szerintem ez rablásnak álcázott gyilkosság.
Semmijük sem volt.
Mit loptak volna el?
Tudja, hogy nagyra értékelem a hozzáértését, igaz?
Igen.
A maga dolga nem az, hogy a saját szakállára nyomozzon.
Nem kell, hogy önálló gondolatai legyenek.
Maga azt tegye, amire utasítom.
Többé ne hibázzon!
Nem fogok, uram.
- Hagyj békén, Sara! - Nem foglak.
Nyisd ki! Nem maradhatsz benn egész nap, Manuela.
Manuela bent van?
- Manuela, nyisd ki az ajtót! - Még meghallják.
Nem érdekel.
Manuela, nyisd ki!
Tudok a terhességről.
Beszéljük meg!
- Ne közelíts! - Nyugi.
Maradj ott!
Ne közelíts felém! Mondd el ott, amit akarsz!
Oké, nem mozdulok, de mondanom kell valamit.
Tudom, hogy a döntés a tiéd.
Csak te tudhatod, mit akarsz.
Megértem, hogy menekülnél tőlem.
Sokszor még én is elfutnék önmagam elől.
De mielőtt döntesz…
Valamit már rég el akarok mondani, de eddig nem tudtam,
mert vagy aludtam,
vagy részeg voltam…
vagy féltem, hogy bolondnak nézel.
Számomra…
te vagy a legfontosabb ebben a házban.
És bár nem sokat voltam távol,
gyanítom, hogy te vagy a legfontosabb az egész életemben.
Hihetetlen szerencse, hogy megismerkedtünk.
Persze csak számomra, mert neked inkább balszerencse.
- Nem, Iván… - De, balszerencse.
De ha akarod…
Ha meg akarod tartani a babát,
tudd, hogy én is szeretném.
Megteszek mindent, hogy együtt lehessünk.
Még nem tudom, hogyan, de esküszöm, ki fogom találni.
Ha egy kicsit bízol bennem,
akkor továbbléphetünk.
Történjék bármi.
Hova mehetnénk mi ketten?
A buszon voltam, Iván.
A halott mellett.
Én voltam az.
Engem keresnek.
Ne!
Ne aggódj! Minden rendben lesz.
Én melletted leszek.
Iván…
Maradj itt! Intézkedem.
Nincs több időnk, Alejo. Romlik a helyzet. A vírus átjutott a kerítésen.
Mit tegyünk?
Helyezz el minden gyereket egy-egy családnál!
A lány, akiről beszéltünk… Marta, ugye?
Később beszélünk.
Gyere, drágám!
Mi történt?
Segítened kell.
Gyere, drágám!
Nekem bármit elmondhatsz.
Mondd el!
Manueláról van szó.
Állapotos.
És beteg.
Ott volt a buszon.
Segítened kell neki!
Add be neki az oltást! Talán nem segít, de ha meg sem próbáljuk, abba belehalok.
Tudom, nem ezt akartad. Én mindig, mindent elrontok.
De esküszöm, hogy szeretem őt. Igazán szeretem.
Vele akarok lenni, és végre egyszer helyesen cselekedni.
Sara!
Anya, dühös vagy rám?
Rád?
Sosem tudnék haragudni rád, drágám.
Hol van?
A lenti fürdőben.
Maradj itt!
Várj, míg visszajövök, jó?
Ugye segítesz?
Azt teszem, ami a legjobb neki.
És neked.
Ne, anya!
Anya, várj! Anya!
Kérlek, várj!
- Anya, ne hívd őket! Meg fogják ölni! - Elég volt!
Anya!
Anya, kérlek!
- Rai! - Asszonyom?
Nyissa ki!
Hol van?
Hova ment?
Találja meg!
Találja meg Manuelát, azonnal!
Figyelj!
Tudod, hol a kocsikulcs?
Rosa, hol van?
Megtalálta?
Nem, asszonyom.
Itt nincs senki.
De zajt hallottam fentről. Megnézem ott.
Gyere, siess!
Gyorsan!
- Vigyázz rá! Sok szerencsét! - Sara…
- Tudom. Siess! - Köszönöm.
Minden jót!
Őszinte részvétünk, uram.
Mindenben számíthat ránk.
Mondtam a fiamnak és a menyemnek,
hogy ne beszéljenek magával.
A magafajta emberek sosem cselekszenek helyesen.
Nem hallgattak rám.
Megbíztak magában.
Nézze, hová jutottak!
Nézze, hogy végezték!
Szavamat adom, megteszek minden tőlem telhetőt, hogy ezt jóvátegyem.
Már túl késő.
Elvihetjük valahová?
Nem. Nem szükséges.
Ragaszkodom hozzá.
Kérem.
Sosem szállnék be abba a kocsiba.
És azok ott nem az országunk lobogói.
Eddig sem volt semmije.
És most végképp magára maradt.
Nem, ez nem igaz.
Van egy unokája.
Gyere velem, Luis!
Gyere!
Ő az unokám, Marta.
Tíz éves.
Szeretne elmondani valamit.
Jó, hogy eljött, Alicia.
Nem volt könnyű, igaz?
Tudom. Maguk mind nagyon bátrak.
Aliciának, mint itt mindenkinek, azt mondták, hogy a fia meghalt.
Arra kértem, adjon nekem egy képet a fiáról, Mateóról,
és megmutattam Martának.
Ismerek egy fiút, aki nagyon hasonlít a fényképre.
Ugyanaz a komoly kifejezés ül az arcán.
Azon a helyen…
egy kicsit mind féltünk.
…és befogad minket
Még dicsőbb…
Féltünk, mert egyedül voltunk,
és ez egy óriási hely volt,
és mert őrök voltak mindenhol.
Fegyveres őrök.
De jó dolgok is történtek velünk.
Adtak nekünk joghurtot.
És összebarátkoztunk.
Felipe volt a legjobb barátom.
Vicces volt,
és kicsit elálltak a fülei.
Felipe…
De…
azt hiszem, Felipe nincs jól.
Mert néha az injekcióktól nagyon betegek lettünk.
Milyen injekciók?
- Mit tettek veled? - Honnan tudjuk,
- hogy nem bántották-e őket? - Nem tudjuk.
De hadd fejezze be!
Aztán apukám rám talált.
Apa, sajnálom, hogy eddig nem mondtam el.
Akkor megígérte, hogy visszajön értem.
De…
aznap éjjel elvittek minket onnan.
De nem mindenkit, csak néhányunkat.
Egy busszal.
A Mateóra hasonlító fiú a buszon volt.
És a barátom is, Ana.
Ő nagyon magas lány. Azt mondta, az apukája kis békának becézte.
Ez Ana!
De azt nem tudom, most hol vannak.
Megkeressük őket. Megtalálom a fiamat.
- Drágám, emlékszel… - Láttad a lányunkat?
Megtaláljuk őket.
Szervezetten kell dolgoznunk.
Megtaláljuk őket. Van remény.
Várjanak! Van itt valaki, aki szeretne szólni magukhoz.
Ő segíthet nekünk.
Mit keres ő itt? Meg fog ölni.
Nyugi, majd azt mondom, hogy erővel iderángattalak.
Komolyan. Jó ügyvéd vagy, ezért idehoztalak, hogy segíts.
Én…
Én vagyok az egészségügyi miniszter.
Ez a téma a szívügyem, mert a házamban…
él egy ilyen gyermek.
Egészen a közelmúltig,
biztos voltam benne, hogy árva.
Nagyon sajnálom.
Itt a lányom, Daniela.
Szia, drágám!
Biztos ő is legalább úgy fél, mint én.
Köszönöm neked,
hogy mindig a jó oldalon állsz.
Ígérem, maguk mellett leszek.
Segíteni fogok, bár még nem tudom, hogyan.
Nem tudom, hol keressük a gyerekeket,
hogy tegyük ezt jóvá,
és hogy előzzünk meg egy újabb ilyen borzalmat.
De rá fogok jönni, ígérem.
Tudom,
hogy egy gyerek elvesztése a legrosszabb.
- Tudod, hol a fiad? - Ez nagyon veszélyes.
Rád és ránk nézve is.
Teszteltetem Sergiót. Kiderítem, mi folyik itt.
Csináld csak!
- Láttam a fiamat holtan a kórházban. - Biztos, hogy nem a maga fia?
Beteg vagyok.
Megfertőzhetlek.
Mi nem betegszünk meg.
- Nincs mit mondanod? - Nem történt semmi.
Egyszer újra szerelmes leszel.
Hozza ide a húsz legjobb és leghűségesebb emberét!
Most azonnal, megértette?
Értettem, uram.
Kirúgunk a hámból és meglátjuk, mi lesz.
Megtaláljuk a fiadat.
Megígérem.
- Mi az? - Megfertőződött.
Gyere ide!
Ha meghal, megölöm magam.
Hol a fenében van?
Maga az egyetlen, aki segíthet megtalálni őket.
A feliratot fordította: Kisházi Viktória