NETFLIX PRESENTERER
-Hvem stakk deg sånn? -På det sykehuset
sa de vi var unike eksemplarer.
Barna har det bra, de er friske og glade.
Vi veksler mellom blodprøver og injeksjoner. Håper på nye instrukser.
Skål for utryddelsen av viruset!
Leit å høre om din venns ulykke.
Noen skjøt på meg i går. Var det en ulykke?
Det ble visst skuddveksling i går da en terrorist rømte.
Minister, ned på gulvet!
Men du var ikke med henne, ikke sant?
-Beklager. -Ta ham med.
Han er helseministerens nevø.
Faen!
-Hva gjør du her? -Jeg må vite hva som skjedde.
-Du? -Clara gjemte noe her
-og ba meg hente det. -Behold mobilen. Ring om noe skjer.
Eier du matbutikken? Vi tror barnet vårt er der.
-Han har store, brune øyne. -Og to store føflekker bak øret.
-Hvorfor tok de sønnen deres? -Vet ikke.
Men han må tilbake før noen begynner å lure.
Vi må tilbake med ham, familien blir bekymret.
Dere ender i fengsel.
Du skal overnatte hos oss.
NAVN - FØDSELSDATO
Herregud! Marta!
Hvor er han?
Hvor er gutten?
-Frue… -Hvor er han?
-Kanskje vi skal… -Hvor er han?
På Martas rom, han sover.
Sergio.
-Det er ikke noe lys. -Skift. Kom igjen.
Nå!
Kom igjen.
-Kom igjen. Hjelp meg. -Ikke si noe til henne.
-Selvsagt. -Snakk med Luis.
Vi er veldig lei for det.
Vi vet du er redd, men gutten har det bra.
Vi kom tilbake, men dere var ikke der. Han ville vært alene.
-Dere ville ikke la ham være alene. -Ja.
Jeg er sjokkert.
Hvorfor tror dere at dere kan ta en slik beslutning?
Frue, hør her…
-Et par kom hit i går. -Jeg bryr meg ikke.
Vet dere hvordan det føltes å se at sengen hans var tom?
Husker dere følelsen da Marta var borte?
Gjør dere ikke det, får dere snart føle den igjen
når de tar henne, for dere har sparken. Ikke sett fot i mitt hus igjen!
-Hva mener du… -Kom, vennen. Går det bra?
Vent, frue.
-Ikke rør meg. -Jeg ber deg.
Kom, vennen.
Det går bra.
Skjedde det?
Kan hun gjøre det?
Faen!
Jævla kjerring!
Jeg kan ikke tro det. Jeg lar dem ikke ta Marta igjen.
-Slutt å kaste bort tid. Snakk med Luis. -Vi drar.
IKKE GLEM HVEM DU ER
IKKE VÆR REDD
BYGG FREMTIDEN
HUSK REGNET
LE AV DEM
MOT MUREN, MINNET
RETTIGHETER MÅ FORTJENES
Bli med Rosa.
-Alejo, hva er det? -Slapp av.
-Barna har det bra. -God morgen!
De skal spise frokost. Vi har fersk melk. De trives her.
Men vi bør være tålmodige. Noen av dem er allerede svake.
-Vi kan ikke presse dem hardere. -Ikke vær feig, lillebror.
Husker du mamma?
Vi må gå videre. Kom igjen.
Ta det du vil, men ikke skad meg.
Vær så snill.
Ta det du vil ha…
…og dra!
-Dra! -Ta det rolig.
Det er meg, mamma.
Det er ikke mulig.
Gutten min!
Du lever! Jeg visste det, elskling!
De siste fem ukene er det registrert 500 nye tilfeller av noraviruset.
Madrid har hatt strenge innreiserestriksjoner,
men Alcorcón er nå rød sone.
Området er i karantene, innreise er forbudt.
-Husk alle… -Dette blir verre og verre.
-Hva kan skje? -Madrid kan settes i karantene.
Hvis det skjer, mangler vi forsyninger.
-Herregud. -Ja.
-Kom. -Ja, kom igjen.
…ha ID-papirer synlige hele tiden
-og vis dem til politiet… -God morgen.
Den er ugyldig.
Hva? Det kan ikke stemme. Du kjenner oss. Vi er her hver dag.
Følg meg.
Kom igjen, prøv igjen.
Den er ugyldig.
-Hvordan? -Umulig.
Se på listene. Dette er en feil.
-Vi jobber for en betydningsfull person. -Hvem?
-Helseministeren. -Ja.
-Vi kan ikke komme sent. -La meg se.
Forsiktig! Hun er syk!
-Hun har viruset! -Stopp!
Stopp!
Løp!
Fort dere forbi. Kom igjen.
Blokade!
De jobber for ministeren. Slipp dem forbi.
-Kom igjen. -Kom, fort!
Ber om støtte til smittebegrensning.
NAVN - FØDSELSDATO
Emilia?
-Emilia? -Ja.
Går det bra?
Ja.
-Hva tenker du på? -Jeg forstår det ikke.
Hvorfor ga Carlos datteren min de bildene? Hun risikerte livet ved å ta dem med hit.
Hvorfor har de bilder av Marta og Sergio?
Hva er forbindelsen? Hvordan er de knyttet til de andre barna?
Vet du hva?
Kanskje de ikke tok Marta fordi broren din var arbeidsledig.
Kanskje de ville ta henne.
Hva? Hvorfor skulle de gjøre det?
En gang i tiden…
…for noen år siden, gikk det et rykte.
En gruppe foreldre lette etter sine savnede barn.
De sa sykehusene lurte dem til å gi dem fra seg ved å si at de var døde.
Disse ryktene gikk en stund.
Så plutselig…
…forsvant ryktet.
Jeg kjenner de barna.
Jeg kjenner de barna, de er fra det sykehuset.
De tok dem med seg.
-Legg deg igjen. Det er tidlig… -Nei, vent.
Hvor tok de dem med?
Vi skal høre navnet igjen
Vårt hjemlands navn i all sin prakt
De tok noen av oss…
…med på en buss.
Vi ble veldig trøtte og sovnet.
De andre ville også til foreldrene sine.
Som meg.
Vi må gjøre noe.
Vi må finne familiene deres.
Kom, vennen.
Bli med meg.
UNIKE EKSEMPLARER
FREMTIDEN TILHØRER OSS
SAMMEN GÅR VI FREMOVER
Neste stopp: sone C-2.
Hallo?
Rosa!
Manuela! Åpne døra!
Rai, vi må snakke med sjefen.
-Nei, dere jobber ikke her. -Vær så snill.
Det er viktig.
Så ring ham. Han svarer sikkert.
Slipp oss inn, ikke vær teit.
-Hva sa du? -Du hørte meg. Du er en idiot!
-Slipp oss inn. -Ok.
-Det er viktig. -Kom dere vekk nå!
Vi går ingen steder. Manuela! Rosa!
-Ikke rør henne. Frøken! -Daniela!
Vi må snakke med faren din. Det er komplisert.
Det handler om Sergio. Vi må komme inn.
Rai… Slipp dem inn.
Pokker heller!
Takk.
-Ikke våg å plage ministeren! -Slipp meg nå.
-Jeg vil ikke skade deg. -Jeg ber deg.
-Sara, kjære. -Er hun også her?
-Minister. -Hva er det?
Beklager å storme inn, men du må høre på oss.
-Om det er fordi dere fikk sparken… -Bare hør etter…
-Hva? Er de inne hos mannen min? -Ja…
-Sa jeg ikke at de er utestengt fra huset? -La meg hjelpe.
Jeg gjør det.
-Hvem slapp dem inn? -Jeg vet ikke.
Jeg vet virkelig ikke.
Det står der. Et par sier de er Sergios foreldre.
Hva?
Vi tok ham med til oss i går.
Vi ville prate med deg, men du var ikke her.
Derfor tok vi ham med oss hjem.
De sier…
…at de ble lurt til å gi ham fra seg, at han ble tatt fra dem.
De fortalte oss ting om gutten. Virker som de kjenner ham godt.
Forstår du?
Hva gjør dere her? At dere tør.
-Alma, vent… -Nei! Jeg ringer politiet.
Sa jeg ikke at dere fikk sparken?
Dere kidnappet Sergio. Jeg var så bekymret!
Ferdig?
Bra.
La oss høre på dem. Det er viktig.
-Hør her… -Dere har ett minutt.
-Jeg forstår meg ikke på deg. -Husker du Sergios foreldres etternavn?
Ja da. De vet godt at Sergio ikke er nevøen vår.
-Det er bare det vi kaller ham. -Juan.
Han heter Juan. Det er hans egentlige navn.
Ikke sant?
Hvor hørte du det?
Et par fortalte oss det. Jeg tror det er viktig at dere hører på dem.
Vent på oss på kjøkkenet. Takk.
Det kan være dem.
Om ei dame dukker opp…
…og sier at hun er Sergios mor, vil hun ha penger.
-De to er nok innblandet. Ser du ikke det? -Jeg vet ikke…
Uansett vil jeg møte dem.
Hvorfor?
Fordi vi skylder Sergio det.
Eller Juan.
Syns du ikke det?
Signer her og her.
Jeg sa dere ikke ville bli her lenge.
Hva gjorde dere?
De blandet seg i andres saker.
De gjør jo alltid det.
Signer.
Vi signerer ikke noe.
Ikke?
Da drar dere tomhendt herfra.
-Skriv under. Det er til deres eget beste. -Vi kan ikke.
På grunn av Marta kan vi ikke få sparken.
Det burde dere ha tenkt på før. Hvorfor tok dere gutten?
-Han er fruens øyensten! -Det er ikke sant.
Det er ikke sant, du vet godt at han alltid er ensom.
Ikke sant, Manuela?
Kanskje det, men han har mat, tak over hodet og en fremtid!
Er dere fra en annen planet?
Ja, en der folk elsker og respekterer hverandre.
Snakk med frøken Daniela. Hun kan nok hjelpe.
Den eneste som kan hjelpe dem, er presidenten…
Fruen er tøff.
Og hun er rasende.
-Signer før hun kommer inn. -Hugo!
Alma er enig, det var en misforståelse. Dere beholder jobben.
Tusen takk.
Ta med paret i morgen. Jeg er opptatt i dag. Ta bilen min.
Selvsagt.
-Elskling, jeg går og skifter. -Greit.
Så flott!
Dere to lander alltid på bena.
Gå og se til Sergio. Han ville ikke ha frokost.
Selvsagt.
Dette huset er så rart…
Hva mener du?
For fire måneder siden hadde ikke de to holdt ut i to dager. Se på dem nå.
Ministeren er en ny mann.
Ok, da jobber vi videre! Gå ut med søpla!
-Ikke glem å resirkulere glasset. -Ja.
-Hallo! -Sara!
Hei!
Går det bra med deg?
-Ja, Iván følger med på meg. -Ja?
Jeg ser det.
-Men jeg har litt vondt i magen. -Hvorfor det?
Kom du for å si ha det? Tante sa at du skal dra.
-Nei. Jeg blir hos deg. -Hurra!
Du tuller? Fikk dere ikke sparken?
Fantastisk!
Lag frokost til ham, da.
Gudskjelov, søta. Jeg er en dårlig barnevakt.
Vel, noen ganger er jeg god… Når de er over 16.
Ja.
-Skal vi kle på oss? -Ja!
-Vil du til parken? Da drar vi! -Ja!
Kom igjen. La oss finne klær til deg. Én, to!
Mamma, du blir med meg.
Vi finner oss et sted å bo. Vi pakker sakene dine. Vi må dra nå.
-Ok? -Se på meg.
-Jeg er blind… -Mamma.
…og veldig gammel.
Å tilbringe tid med deg igjen har gjort meg så lykkelig.
-Vær så snill. -Jeg kan ikke be om mer. Dra, du.
Før de finner deg.
-Glem meg. -Mamma, hør på meg.
Vi har ikke tid til å diskutere. Pakk det du trenger, så drar vi.
Selvsagt.
Vi må reise lett. Ta bare med det viktigste.
Går det bra?
Mamma!
KJENNER DU DEM?
For deres egen sikkerhet starter portforbudet om 15 minutter.
Vi ber om at alle forholder seg rolige og drar hjem.
Hva faen gjør du?
Legg tingene dine her.
Kom igjen.
-Skynd deg. -Greit.
Kom igjen.
Du trenger ikke denne?
Noe mer?
-Da går vi til et hyggeligere sted. -Vent! Jeg vil ringe advokaten min.
-Hvem? Advokaten din? -Ja. Hva er problemet?
Hvordan har du råd til advokat?
-Kom igjen! -Jeg vil ikke, for faen!
-Noe nytt? -Nei.
-Her er vi. -Ja.
-Takk. -Ingen årsak.
Hallo.
Hvordan går det?
-Jeg er spent. -Ja?
-Ok, ministeren venter. -Takk.
Kom inn.
Sett dere. De kommer snart.
Vi er her.
Jeg er så lei for det.
Takk for at dere kom. For en ubehagelig situasjon.
Luis. Hyggelig.
Manuel.
Vi setter oss. Vi har mye å snakke om.
Rosa, du kan gå.
Dere to kan bli her.
Vel…
…jeg må si at jeg er forferdet.
Jeg forstår situasjonen deres.
Sergio er som mitt tredje barn.
Sara og Hugo fortalte oss alt.
Vel, vi fikk ikke…
Sykehuset sa at han var død.
-At han fikk viruset og… -Manuel, kjære. De vet det.
Luis, kan du gi meg papirene?
Ja. Dette er dokumentene vi signerte da vi ble hans foresatte.
Unnskyld meg. Se her.
Sergios sykdom.
Se hva det står…
…her.
At Sergio var veldig syk,
og at vi tok ham med fordi foreldrene hans forlot ham.
Og vent litt. Her…
…er det dere signerte da dere ga ham fra dere.
Nei, det stemmer ikke. Vi har ikke signert noe.
Vi hadde aldri gitt fra oss sønnen vår.
-Aldri, seriøst! -Dere må ikke klandre dere selv.
Med så liten sjanse til å overleve…
Nei! Han var sønnen min. Jeg hadde ikke forlatt ham.
Visste dere om Sergios tilstand?
Sergios sykdom krever en veldig komplisert behandling.
Han får blodoverføringer med jevne mellomrom.
Da vi adopterte ham, hadde han få år igjen.
Vi tok ham inn allikevel.
Hvem faen jobber du for?
Ingen.
Jeg ser faktisk etter en jobb. Si ifra om du vet om noe.
Snakker han?
Ikke ennå.
Vi varmer ham opp.
-Om en halvtime har jeg… -Ta ham med til kontoret mitt.
Unnskyld?
Du hørte meg.
Få ham løs og ta ham med til kontoret mitt!
Skal sønnen min dø?
Vi er optimistiske nå.
Med behandlingen vi gir ham, kan han leve et langt liv.
Vi kan ta oss av ham. Jeg er barberer. Kona mi er syerske.
Vi gir ham alt. Bare si hva vi må gjøre.
Det er en eksperimentell behandling. Kanskje vi kan
-sponse dem… -Det er ikke nok.
Gutten trenger konstant tilsyn, som du allerede vet.
Vel, vi kan ansette noen.
Luis, vær så snill, det er ikke så enkelt. Beklager.
Mannen min er ikke kjent med hva Sergios sykdom innebærer.
Luis tilbringer lite tid hjemme på grunn av ministerjobben.
Jeg har tatt meg av Sergio i alle disse årene.
Ja, det er sant.
Ingen vet mer om deres sønns behandling enn min kone.
Uansett forstår jeg ikke. Han var en sunn baby.
Ingen sa noe til oss.
Både dere og vi er åpenbart ofrene her.
Men vi har et større offer, og vi må tenke på ham.
Det er Sergio, skjønner dere?
Hva mener du?
Dere må ta en avgjørelse.
Sergio er veldig skjør, var for forandringer.
Forteller vi ham at foreldrene lever nå, i hans tilstand…
Vel, jeg forstår ikke.
-Hva vil dere vi skal gjøre? -Tenk på det.
Vær storsinnede overfor barnet.
Uansett hva dere velger å gjøre, tenk på ham, ikke på dere selv.
Vi lar dem være alene.
-Selvsagt. -De kan tenke på det.
Ja, selvsagt.
Kaffe, takk. Nei, te er bedre. Dette er så emosjonelt.
Jeg kan ikke tro at de gjør dette mot dem. Virkelig.
Kom igjen. Ikke vær sånn. Du har rett.
Men jeg vet ikke… Du vet at gutten er syk.
-Ikke sant? Du sa det. -Jeg vet ikke.
Jeg tror ikke gutten er så syk.
De er leger, Manuel. Hva vet vi om sykdommen?
Hvis vi tar ham med og noe skjer…
Det beste for et barn er å være med foreldrene sine.
María, vi kan ikke forlate ham her.
Jeg kan ikke miste ham igjen.
Nå er det opp til foreldrene hans.
Tror du ikke jeg vil hente ham nå…
…og si at vi er foreldrene?
At vi har tenkt på ham hver dag…
…i alle disse årene?
Jeg tror ikke på Alma.
Hun manipulerer dem til å la Sergio bli her.
Ja.
Jeg kan se ham løpe rundt i hagen…
…le, svømme i bassenget.
Jeg sier bare at de har økonomien til å holde Sergio i live.
-Hva kan vi tilby ham? -Vel…
Så til slutt handler alt om penger?
Er det sånn?
Vi kan gi ham vår kjærlighet.
Jeg hadde gitt alt for å redde din søster.
Skjønner du?
Kom igjen.
Gå.
Hvor fikk du plakatene fra?
Ingen steder. Jeg lagde dem.
Hvorfor henger du dem opp?
Barna er savnet.
Jeg vet det.
Jeg spurte deg hvorfor du henger dem opp.
Jeg vil snakke med foreldrene.
-Jeg tror ikke det er et lovbrudd ennå. -Nei.
Hva vil du si til dem?
Vet du noe de ikke vet?
Kanskje.
Hva vet du?
Hør her…
…går du inn i det rommet igjen, kommer du kanskje aldri ut.
Du bør svare meg.
Hva er det du vet?
Barna kan være i live.
Hallo. Jeg er Daniela Covarrubias. Jeg er denne mannens advokat.
Og ministerens datter.
Er min klient siktet for noe?
Nei, ikke ennå.
Ring meg om du vil snakke med ham.
Skal vi til parken senere?
Jeg vet ikke om vi kan det.
-Kan vi være alene med ham? -Ikke i dag.
Det hadde vært rart. Vi vil ikke skremme ham.
Husker du dem, Sergio?
Hva er det, tante?
Ingenting, kjære. De kom for å si hei, men de skal dra.
Det var gøy å leke her om dagen.
Ja.
Vil dere leke igjen?
Kan de det, tante?
Vi vil gjerne, men vi kan ikke i dag, kjære.
Vi kjente moren og faren din.
De elsket deg så høyt. Mer enn noe annet i verden.
De ba oss gi deg denne.
Takk.
Hvordan var moren min?
Vel…
Du ligner på henne.
Hun var snill og smart. Hun ville ditt beste…
Takk for alt.
Han skal være med tanten i dag.
Skal vi se på TV, skatt?
Ha det.
Få se på den.
Jeg er lei for det.
Virkelig.
Dere var veldig modige.
Dere vet hvor dere finner meg.
Jeg er her om det er noe dere trenger.
Jeg fikk ikke sagt det jeg ville si til ham.
Ministeren sa vi kan komme tilbake.
-Vi kan vel det? -Selvsagt.
-Da kan dere møte Juan alene. -De lar oss nok ikke være alene.
Klart de gjør det.
Ja da. Ikke vær redde.
-Dette er bare begynnelsen, ok? -Ja.
Jeg er så lei for at…
…det endte slik i dag.
Vi er her om dere trenger noe, hva som helst, ok?
Ja, ok…
Jeg hadde kjempet for ham til det siste.
Men denne kampen kan jeg ikke vinne.
Nå føler jeg iallfall at jeg hjalp til med å redde livet hans.
Det gjorde dere.
Dere var flinke.
Ikke gjør det, Luis.
De innså hva som er best for sønnen deres.
Bare foreldrene hans kan ta den avgjørelsen.
Luis, elskling.
Ikke tenk mer på det.
Lov at du slutter å tenke på det.
Lov meg det.
Luis, elskling.
Ja?
Hallo?
Hallo, Begoña.
-Hvordan går det? -Jeg skulle spørre om det samme.
Hva skjedde hos deg i går? Jeg hørte stemmer.
Det var så tullete, du vil ikke tro det.
Ministeren spurte om gutten kunne overnatte,
og glemte å si det til kona si.
-Du sier ikke det! -Jo.
Hun må ha vært veldig bekymret!
Sånn er det å være gift med en minister. Han er mer på jobb enn hjemme.
Hva trenger du?
Tar det i morgen.
-Da kommer jeg og kjøper bønner. -Vi ses i morgen.
Hva er det?
-Hva da? -Hva er den lyden?
Jeg mister hørselen. Barnebarnet mitt glemte spilledåsen sin.
-Hva er det? -Jeg kom på noe.
Datteren din, Julia, har vært borte i dagevis.
-Hun har ikke kontaktet deg? -Nei, ikke et ord.
Ikke engang en beskjed? Et brev? En telefon? Ingenting?
Jeg sa jo det.
Stoler du ikke på meg?
Jobben min er å være mistenksom. Det vet du.
Spar noen kikerter til meg i morgen.
Vi ses.
Ja?
Hallo?
Hvem er det?
Jeg ringer om plakatene.
Kjenner du noen av barna?
En av dem var sønnen min.
Hei til deg også.
-Hvordan gikk det? -Ikke så bra.
De godtok betingelsene enn så lenge.
Enn så lenge, ja.
Og mannen din?
Jeg kan ikke stole på ham.
Det er vondt, men sant.
Du vet at det ikke kan fortsette sånn.
Forstår du?
-Snakker du om Luis? -Ham også, men det er ditt problem.
Du vet…
Det andre problemet.
Du gjorde hva du kunne, ikke etterlat løse tråder.
Ikke si noe.
Gjør det du må.
Som du vil.
Gjør det vondt?
Veldig.
Det gjør veldig vondt.
Vet du hva som er mest såret?
-Hva? -Stoltheten min.
Den jævla stoltheten.
Hva tenkte du på?
-Trodde du de kom til å ringe deg? -Ja.
Hvordan kan du være så naiv?
Vent.
Om ungen din forsvant, ville du ikke likt å vite at han levde?
Selvsagt.
Men du må være smartere enn dem.
Ikke konfrontere dem.
Hva er det?
Hva?
-Emilia. -Hva?
En mor ringte oss!
Vent!
Jeg vet at dere må være redde. Jeg er også redd.
Det er bare naturlig, og det at vi alle er samlet…
…er en stor risiko, som vi vet.
Men noe er større enn risikoen…
…og mektigere.
Det er motet vårt…
…tanken på og håpet om at dere får se barnet deres igjen en dag.
Jeg foreslår…
…at vi stemmer…
…for å se hvem som er for.
Opp med hånden om du vil gå videre.
Hei, Sergio.
Du aner ikke hvor glade vi var for å se deg igjen.
Vi kjente deg for lenge siden, da du var mye yngre.
Vi gleder oss til å se deg igjen.
Vi skal ha med en overraskelse til deg.
Du sa du elsker kake.
Vi skal lage den største og beste kaken du noen gang har smakt.
Du har nettopp møtt oss, men vi har alltid elsket deg.
Livet er veldig tøft.
Men noen ganger skjer det fine ting.
Du er den største gleden livet har gitt oss.
Derfor må du prøve å være så lykkelig som mulig.
Ikke la det vakre smilet forsvinne.
Vi vet at de du bor hos er glade i deg.
Du må leke og le mye, og lære mye på skolen,
så du kan bli hva du vil når du blir voksen.
Advokat eller lege…
Vi skal alltid være i nærheten,
se deg vokse, oppfylle drømmene dine…
…se deg bli en mann.
Ler du?
Hvis du føler deg trist og ensom, hvis du ikke har noen å leke med,
eller snakke med…
…er vi her for deg, vi venter med åpne armer.
Du er veldig spesiell for oss. Glem aldri at vi er glade i deg.
Vi vil alltid være med deg.
Stort kyss fra oss. Vi ses snart.
TIL SERGIO
SAMMEN, FOR SAMFUNNETS BESTE
For din egen sikkerhet må du vente i køen for å komme inn i sektor én.
Vis frem ID-papirer når du blir bedt om det.
Fernando.
Barnet vårt.
-Hallo. -Hei, søs.
-Hvordan har du det? -Ikke like bra som deg.
Hvor er alle andre?
Det er damen fra sykehuset.
-Kom. Jeg skal si det. -Hei, frue!
Vi økte dosen slik du ba om…
…men over halvparten døde.
Så vi må få inn flere barn… Mange flere.
Det er mer.
Få høre.
Jeg jobbet med analysene du ville ha, DNA-sekvenseringen.
Jeg brukte prøvene fra CIM-barna.
-Jeg ble nettopp ferdig. -Og?
Jeg fikk resultater.
Jeg vil prøve igjen for å være sikker. Men antistoffene har skutt i været.
-Hvor høyt? -Fem hundre prosent.
-Hvem var det? -Det er det rare.
Barnet kom aldri til leiren.
Kom aldri hit?
Velkommen.
Så dere er de nye.
Disse spesielle barna er vårt eneste håp.
Noen er engler. Mine engler.
Hvor er datteren min? Hva har du gjort?
Finn henne.
Ingenting gleder meg mer enn å redde datteren deres.
Kom aldri til leiren.
Det er jenta!
-Hvem? -Marta! Jenta!
Datteren til paret som jobber hos meg.
Sergios foreldre er døde.
Er du ansvarlig for dette?
Det er ikke tilfeldig.
Det kan det ikke være. De ble drept.
-Når skjedde det? -I går.
Hva om sønnen vår lever?
Ikke det igjen. Jeg orker ikke det igjen, Alicia.
Du er en av få ting som er verdt å leve for.
Jeg vil gjøre alt for å få det til.
-Vi er lei for det. -De hørte ikke på meg.
De stolte på dere.
Det der er ikke dette landets flagg.
Faen!
Trekk unna.
Ting blir verre. Viruset er over muren.
Hun er gravid.
Det er Manuela.
Finn Manuela nå!
-Hjelper du henne? -Jeg gjør det beste for henne.
Og for deg.
Tekst: Anette Aardal