NETFLIX PREDSTAVLJA
Tko te tako pikao?
U medicinskom centru. Bili smo jedinstveni subjekti.
Djeca su dobro. Zdrava i sretna.
Izmjenjujemo ekstrakcije i injekcije.
Čekam tvoje upute. Pusa, sestro.
Nazdravimo porazu virusa!
Žao mi je zbog nesreće vašeg prijatelja.
Jučer su pucali na mene. I to je nesreća?
Došlo je do pucnjave u sprečavanju bijega teroristice.
Ministre, na pod!
Ali vi niste bili s njom, zar ne?
-Oprostite... -Vodi ga.
Nećak ministra zdravstva.
Jebemti.
-Otkud ti? -Istražujem o prijatelju.
-A ti? -Clara je tražila da nešto nađem.
Uzmi mobitel. Ako se što dogodi, nazovi.
Ovdje žive vlasnici trgovine? Mislimo da je tu naš sin.
-Ima velike smeđe oči. -I dva madeža iza uha.
-Zašto bi im uzeli dijete? -Ne znam.
Ali moramo ga odvesti kući da ne zapitkuju.
Ako se ne vratimo s njim, brinut će se.
Poslat će vas u zatvor!
Spavat ćeš kod nas.
Bože, Marta.
Gdje je?
Gdje je mali?
-Gospođo... -Gdje je?
-Možda smo trebali... -Gdje je?
U sobi s Martom, spava.
Sergio!
Ovdje nema svjetla, teta.
Odjeni se, idemo.
Odmah!
Hajde, idemo!
-Hajde, pomozi mi. -Nemojte joj ništa govoriti.
Luisu, ne njoj.
Žao nam je, zaista.
Znamo da ste uplašeni, ali mali je dobro.
Jučer vas nije bilo, pa ga nismo htjeli ostaviti samog.
-Niste ga htjeli ostaviti samog. -Da.
Mora da haluciniram.
Što si vi umišljate da možete tako nešto odlučiti?
Gospođo, slušajte…
-Jučer se pojavio par... -Nije me briga.
Znate li što sam osjetila kad sam vidjela da ga nema u krevetu?
Što ste vi osjećali kad Marte nije bilo?
Ako se ne sjećate, bez brige, opet ćete to osjetiti
kad je opet uzmu jer nemate posao!
Otpušteni ste, ne dolazite više.
-Kako... -Dođi, dragi.
Jesi li dobro?
Pričekajte!
-Da me nisi taknuo. -Molim vas...
Dođi, dragi.
Dušo, sve je u redu.
Što se dogodilo?
-Može vas tako otpustiti? -Jebemu!
Kakva kuja!
Nevjerojatno. Neće mi opet oduzeti Martu.
Ne tratite vrijeme i odmah idite k Luisu.
Da, idemo.
BEZ STRAHA
GRADI BUDUĆNOST
SJETI SE KIŠE
SMIJ IM SE
SJEĆANJEM PROTIV ZIDA
PRAVA SE ZASLUŽUJU
Idi s Rosom, Sergio.
-Alejo, što se događa? -Smiri se.
-Djeca su dobro. -Dobro jutro, Alejo!
Idu na doručak. Svježe mlijeko...
Ovdje su sretni.
Ali moramo biti strpljivi. Neki su još slabi.
Ne smijemo ih više siliti.
Ne budi kukavica, brate.
Sjeti se mame.
Moramo nastaviti. Hajde.
Uzmite što god, ali nemojte mi nauditi.
Molim vas.
Uzmite što hoćete!
I odlazite!
Odlazite!
Polako.
Ja sam, mama.
Ne može biti.
Mali moj.
Živ si.
Znala sam, sine.
Posljednjih tjedana registrirano je 500 novih slučajeva noravirusa.
Iako su kontrole na ulazu u Madrid strože,
u Alcorcónu je otkriveno žarište infekcija.
Zona je zatvorena, a pristup gradu zabranjen.
Podsjećamo građane...
Ovo postaje sve ružnije.
-Što može biti? -Karantena u Madridu.
Onda bismo mogli ostati bez zaliha.
-Isuse. -Da.
-Idemo. -Zbog svoje sigurnosti
držite isprave pri ruci i pokažite ih...
Dobar dan.
Propusnica više ne vrijedi.
Kako? Ne može biti.
Znate nas. Dolazimo svaki dan.
Ovuda.
Zbog vašeg zdravlja...
Pokušajte opet.
Nije valjana.
-Kako ne? -Ne može biti.
Pogledajte liste. Ovo je pogreška.
Radimo u kući važne osobe.
Koje osobe?
-Kod ministra zdravstva. -Da.
-Ne smijemo kasniti. -Da vidim.
Pazite!
Bolesna je! Ima virus!
Stanite!
Bježite!
Brzo prođite, idemo!
-Blokada! -Rade za ministra. Pusti ih!
Hajdemo, brzo.
Tražim dozvolu za biokemijsko sputavanje.
HUGO JIMÉNEZ FUENTES ROĐENJE: 12.1.2040.
FELIPE RAMOS GALERA ROĐENJE: 8.8.2040.
Emilia.
Emilia?
-Da? -Jesi li dobro?
Da.
-O čemu razmišljaš? -Jednostavno ne shvaćam.
Zašto je Carlos dao mojoj kćeri te slike?
Riskirala je život kad ih je unijela.
Ali što ondje rade slike Marte i Sergija?
Kako su povezani? I kakve to veze ima s drugom djecom?
Znaš što mislim?
Možda nisu odveli Martu jer tvoj brat nije imao posao.
Možda su je htjeli uzeti.
Kako? Zašto bi to htjeli?
U jednom trenutku...
prije nekoliko godina, kružila je glasina.
Grupa roditelja tražila je nestalu djecu.
Rekli su da su ih bolnice uzele prijevarom
i da su im rekli da su djeca umrla.
Te su glasine dugo kružile.
A onda, odjednom...
glasine su nestale.
Isparile.
Znam ovu djecu.
Iz medicinskog mjesta. Odveli su ih.
Vrati se u krevet. Rano je...
Ne, čekaj. Kamo su ih odveli, draga?
Opet ćemo čuti ime domovine...
Izveli su nas nekoliko.
I vozili su nas autobusom.
Bili smo jako umorni i zaspali smo.
I ta su se djeca htjela vratiti roditeljima.
Kao ja.
Moramo nešto učiniti.
Moramo naći te obitelji.
Dođi, dušo.
Dođi.
JEDINSTVENI SUBJEKTI
BUDUĆNOST PRIPADA NAMA
Sljedeća postaja: Zona C2.
Ima li koga?
Rosa!
Manuela! Otvorite vrata!
Razgovarali bismo s gazdom.
Ne može. Više ne radite tu.
-Molim te. -Važno je, Rai.
Nazovite ga. Sigurno će se javiti.
-Pusti nas. Ne budi govnar. -Kako molim?
Čuo si! Govnar si, Rai!
-Pusti nas! -Dobro.
Molim te!
-Važno je. -Gubite se!
Ne idemo nikamo. Manuela!
-Ne diraj je! -Rosa, molim te!
Gospođice...
Moramo razgovarati s vašim ocem. Složeno je.
O Sergiju. Zaista trebamo ući.
Rai, pusti ih.
Dovraga.
Hvala.
-Da ti nije palo... -Rosa, pustite.
-Rosa, ne želim vas ozlijediti. -Molim te!
Sara!
Sad još i ona!
-Gospodine. -Što je?
Oprostite što upadamo, ali morate nas saslušati.
-Ako je do otkaza... -Samo minutu.
Molimo vas.
Kako to da su s mojim mužem?
Nisam li jasno rekla da ih ne želim vidjeti?
Pomoći ću vam.
Ja ću.
Tko ih je pustio?
Ne znam, gospođo.
Zaista ne znam.
Taj par tvrdi da su Sergijevi roditelji.
Što?
Vratili smo se jučer s malim.
Tražili smo vas, ali niste bili doma.
Zato smo ga opet uzeli.
Kažu
da su ga odveli na prijevaru,
da su im ga ukrali.
Rekli su nam neke stvari o malom. Dobro ga poznaju.
Shvaćate li?
Što rade tu? Kako se usuđuju?
-Alma, čekaj... -Neću! Zovem policiju.
A ti? Rekla sam ti da su otpušteni.
Praktički su oteli Sergija. Umrla sam od brige!
Gotova?
Dobro.
Sad ih saslušaj. Važno je.
-Slušajte... -Dajem vam minutu.
Ne shvaćam te.
Sjećaš li se prezimena Sergijevih roditelja?
Da, znaju da Sergio nije naš nećak.
Da je to naziv od milja.
Juan.
Zove se Juan.
To mu je pravo ime.
Zar ne?
Otkuda vam to?
Rekao nam je to jedan bračni par.
Trebali biste ih saslušati.
Pričekajte u kuhinji, molim vas.
Hvala.
Mogli bi biti oni.
Ako se sada pojavio netko tko tvrdi da je Sergijeva majka,
to je zato što želi novac.
Urotili su se s poslugom,
-zar ne vidiš? -Ne znam.
-Ali želim ih upoznati. -Zašto?
Jer to dugujemo Sergiju.
Ili Juanu.
Ne misliš?
Potpiši ovdje i ovdje.
Rekla sam vam da nećete potrajati.
Što ste napravili?
Miješali su se u tuđa posla.
To uvijek rade. Nisi primijetila?
Potpišite.
Nećemo ništa potpisati.
Shvaćam.
Onda ćete otići bez ičega.
Potpišite, za svoje dobro.
Ne možemo.
Ne prihvaćamo otkaz zbog kćeri.
Što niste prije na to mislili!
Zašto ste vodili malog? Ne znate da je gospođin miljenik?
To nije istina, Rosa.
Nije.
Dobro znaš da je uvijek sam.
Zar ne, Manuela?
Možda je sam, ali ima dom.
I krov nad glavom i budućnost! Vi kao da ste s Marsa pali.
Ondje se bar ljudi vole i poštuju.
Razgovarajte s Danielom.
Pomoći će vam.
Da im i sam predsjednik pomogne!
Gospođa je stroga i razjarili ste je.
Potpišite prije negoli dođe.
Hugo!
Razgovarali smo. Došlo je do nesporazuma.
-Ostajete s nama. -Mnogo vam hvala.
Sutra idi po te ljude. Danas imam puno posla.
Uzmi moj auto.
Jasno.
Draga, idem se presvući.
Hajde.
Sjajno.
Imate više sreće nego pameti.
Idi k Sergiju. Nije htio doručak.
Odmah, Rosa.
Ova je kuća postala čudna.
Kako?
Prije četiri mjeseca oni ne bi izdržali ni dva dana.
A sad vidi.
Ministar se veoma promijenio.
Hajde, na posao!
Idi baciti smeće. I recikliraj staklo.
Odmah.
Bok!
Sara!
Bok!
Kako si? Jesi li dobro?
Da, Iván me pazi.
Da, vidim.
Ali malo me boli trbuh.
Zašto?
Došla si se oprostiti? Teta kaže da ideš.
-Ne, ostajem s tobom. -Super!
Molim? Nisu vas otpustili?
Sjajno.
Hajde, pripremi mu doručak.
Hvala Bogu, ljepotice. Nisam rođen za dadiljanje.
Katkad sam dobar, ali sa starijima od 26.
Jasno.
Hoćemo li se odjenuti?
-Da. -Idemo u park?
-Da! -Idemo onda!
Hajde, nađimo ti odjeću.
Jedan, dva.
Mama, ići ćeš sa mnom. Još ne znam kamo,
ali sad je važno da uzmeš stvari i da krenemo što prije. Može?
Sine, pogledaj me.
Slijepa sam i stara.
Ovaj trenutak s tobom bio je najbolji u mojem životu.
-Mama, molim te... -Ne tražim više. Ti idi.
Prije negoli te nađu. I zaboravi me.
Mama, nemamo vremena za razgovor.
Stavi stvari u torbu i idemo, molim te.
Dobro.
Moramo biti pokretni.
Uzmi samo osnovne stvari.
Jesi li dobro?
Mama?
Mama!
POZNAJEŠ LI IH?
Zbog vaše sigurnosti policijski sat počinje za 15 minuta.
Molimo građane da se mirno vrate kućama.
Kojeg vraga radiš?
Ostavi stvari ovdje.
Hajde.
-Hajde. -Dobro.
Brže.
Ovo ne moram?
Ništa više?
Vodim te na ugodno mjesto.
Čekajte da nazovem odvjetnicu.
Koga? Odvjetnicu?
Da. Zašto?
Kakvog ćeš ti odvjetnika imati, jadniče?
Idemo.
Ne želim, jebote!
-Ima li novosti? -Ne, gospodine.
-Evo nas. -Da.
-Hvala. -Kako ne.
Dobar dan.
-Kako ste? -Nervozni.
Da?
Idemo, ministar vas čeka.
Hvala.
Uđite, molim.
Možete sjesti. Gazde će uskoro doći.
Ovdje smo.
Jako mi je žao.
Hvala što ste došli. Kakva neugodna situacija.
Luis, drago mi je.
Manuel.
Sjednite, trebamo porazgovarati.
Rosa, možeš ići.
Vi ne. Ostanite, molim.
Pa dobro. Želim vam reći da me ovaj slučaj posve zaprepastio.
Shvaćam vašu situaciju.
Sergija smatram vlastitim djetetom.
Sara i Hugo sve su nam rekli.
Pa nismo...
U bolnici su rekli da je umro.
Da je pokupio virus i...
Manuel, dušo, znaju.
Luis, možeš li mi dodati papire?
Da. Ove smo dokumente potpisali kad smo postali njegovi skrbnici.
Oprosti. Evo, pogledajte.
Sergijeva bolest.
Pogledajte što ovdje piše.
Da je Sergio veoma bolestan
i da smo ga primili jer su ga roditelji napustili.
I ovdje.
Dokument kojim ga se odričete.
Ne, to nije istina.
Nismo ništa potpisali.
Nikad! Ne bismo nikad napustili sina.
Ne morate se osjećati krivima.
Šanse su bile male da će preživjeti...
Nije tako bilo.
Ne bih se razdvajala od sina.
No znali ste za njegovu bolest?
Sergio treba veoma složeno liječenje.
Katkad prima transfuzije.
Kad smo ga posvojili, nije mu bilo preostalo mnogo godina.
Svejedno smo ga prihvatili.
Za koga radiš, jebote?
Ni za koga.
Zapravo tražim posao.
Ako čujete za koji, javite mi.
Je li što rekao?
Još nije.
Ali tek se zagrijavamo.
Još pola sata...
Odveži ga i dovedi u moj ured.
Molim?
Čuo si me.
Odveži ga i dovedi u moj ured, dovraga!
Moj će sin umrijeti?
Sad imamo nade.
Uz liječenje koje mu dajemo mogao bi imati dug život.
Zar ne, dragi?
Možemo se brinuti o njemu. Ja sam brijač, a ona krojačica.
Sve ćemo mu dati. Samo recite što.
Liječenje je eksperimentalno, ali možda bismo mogli financirati...
Nije dovoljno.
Dječak treba konstantnu liječničku njegu, kao što znaš.
Mogli bismo nekoga zaposliti.
Luis, pa nije tako jednostavno.
Oprostite mojem mužu, ne zna što Sergijeva bolest uključuje.
Luis nije često kod kuće zbog svojeg položaja u vladi.
Ja sam se brinula o Sergiju sve ove godine.
To je istina.
Moja žena najbolje zna
što uključuje liječenje vašeg sina.
Ja svejedno ne shvaćam.
Rodio se zdrav. Nisu nam ovo spominjali.
Očito ste vi, kao i mi, žrtve.
Ali postoji veća žrtva na koju moramo misliti. Sergio.
Shvaćate?
Što želite reći?
Morate donijeti odluku.
Sergio je vrlo slab i osjetljiv na promjene.
Reći mu sada da su mu roditelji živi, u njegovom stanju...
Ne shvaćam. Što želite da napravimo?
Dobro razmislite.
Budite velikodušni prema sinu.
Kako god odlučili, učinite to misleći na njega, a ne na sebe.
Ostavimo ih same.
-Jasno. -Neka razmisle.
Naravno.
Donesite im kave. Ne, bolje čaj.
Previše je emocija.
Ne mogu vjerovati da to rade.
Ne mogu!
Nemoj tako.
Imaš pravo, ali ne znam. Znaš da je mali bolestan.
Ili?
-Ti si mi to rekla. -Ne znam.
Ne čini mi se tako bolestan.
Oni su liječnici, Manuel. Što mi znamo o toj bolesti?
Ako ga odvedemo i nešto mu bude...
Djetetu je uvijek mjesto s roditeljima.
Ne može, María. Ne možemo ga ostaviti ovdje!
Ne mogu opet izgubiti sina.
Roditelji trebaju donijeti tu odluku.
Zar misliš da ne želim odmah po njega?
Reći mu da smo mu roditelji...
da smo mislili na njega svaki dan...
svih ovih godina.
Ne vjerujem Almi.
Manipulira njima da ostave Sergija.
Zamišljam ga kako trči po vrtu,
kako se smije i kupa u bazenu.
Samo kažem da Alma ima sredstva da Sergiju spasi život. Samo to.
-Što mu mi možemo dati? -Pa...
Na kraju je sve pitanje novca?
To želiš reći?
Mi mu možemo dati ljubav.
Gledaj...
odrekao bih se svega da sam mogao spasiti tvoju sestru.
Shvaćaš?
Hajde.
Otkuda ti oni leci?
Niotkuda. Ja sam ih izradio.
Zašto si ih lijepio?
To su nestala djeca.
To znam.
Pitam te zašto si ih lijepio.
Htio sam razgovarati s roditeljima.
Nije zločin razgovarati s nekim.
Ne.
A što im želiš reći?
Znaš li nešto što oni ne znaju?
Možda.
Što znaš?
Slušaj,
ako se vratiš u onu prostoriju, nećeš više izaći.
Zato bolje odgovori.
Što znaš?
Moguće je da su ta djeca živa.
Dobar dan.
Ja sam Daniela Covarrubias, njegova odvjetnica.
Ministrova kći.
Digli ste optužbu protiv klijenta?
Ne. Zasad ne.
Ako ga zatrebate, ovo je moj broj.
Idemo li u park?
Ne znam možemo li, dušo.
-Možemo li ga vidjeti? -Danas ne.
Bilo bi mu čudno. Ne želim da se uplaši.
Sergio, sjećaš li se njih?
Nešto ne valja, teta?
Ne, dragi.
Samo ti žele dati poljubac. Odlaze.
Zabavili smo se jučer u igri, zar ne?
Da.
Hoćemo li opet? Smijemo li, teta?
Voljeli bismo, ali ne danas, dušo.
Znali smo tvoju mamu, znaš?
I tatu.
Voljeli su te više od ičega na svijetu.
I dali su nam ovo za tebe.
Hvala.
Kakva je bila moja mama?
Pa veoma joj sličiš.
Bila je vrlo dobra i pametna.
-I htjela je najbolje za tebe. -Nego, hvala na svemu.
Ali Sergio će danas biti s tetom.
Hoćemo li gledati TV?
Zbogom.
Pokaži mi. Što je to?
Žao mi je.
Veoma mi je žao.
Bili ste vrlo hrabri.
Znate gdje me možete naći.
Stojim vam na raspolaganju ako što zatrebate.
Nisam mu mogla reći što sam htjela.
Ministar kaže da se možemo vratiti.
-Možemo, zar ne? -Naravno.
Da budete nasamo s Juanom.
Sumnjam da će nam dati.
Naravno da hoće.
Da. Bez brige, ovo je samo početak.
Žao mi je što je ovo danas tako završilo.
Ako što zatrebate, samo javite. U redu?
Idemo.
Borila bih se za sina do kraja.
Ali u ovoj bitci ne mogu pobijediti.
Bar ovaj put mislim da sam mu pomogla spasiti život.
Naravno.
Dobro si postupila.
Nemoj to raditi, Luis.
I oni vide da je to bolje za njihovog sina.
Samo njegovi roditelji mogu donijeti tu odluku.
Luis, ljubavi...
Ne razmišljaj više o tome.
Obećaj mi da nećeš više razmišljati.
Obećaj mi.
Luis, ljubavi...
Da?
Dobar dan!
Zdravo, Begoña.
Kako ide?
Baš sam to tebe htjela pitati.
Što je bilo sinoć? Čula sam vikanje.
Ma glupost, ne bi vjerovala.
Ministar nas je molio da mali ostane kod nas
i zaboravio reći supruzi.
-Ma nemoj. -Da.
Jadnica se sigurno jako uplašila.
Da. Tako je to kad si udana za ministra
koji je više na poslu nego s obitelji.
Što bi htjela?
Vratit ću se sutra.
-Doći ću sutra po slanutak. -Onda do sutra.
Što je to?
-Što? -Emilia, taj zvuk. Što je to?
Svakim danom slabije čujem.
Glazbena kutija koju je unuka zaboravila.
-Što je? -Sjetila sam se nečega.
Tvoja je Julia davno otišla.
Nije ti se javila?
Ma kakvi.
Nije slala poruku, pismo, nije zvala?
Rekla sam ti ne. Što je? Ne vjeruješ mi?
Znaš da je moj posao nikomu ne vjerovati.
Stavi slanutak sa strane za sutra.
Vidimo se.
Da?
Halo?
Tko je?
Zovem zbog letaka.
Znate jedno dijete?
Jedan od njih bio je moj sin.
Kakav doček.
Kako je prošlo?
Tako tako.
Zasad su prihvatili moje uvjete.
Zasad, sama si rekla.
A tvoj muž?
Ne mogu računati na njega.
Boli me to, ali istina je.
Alma, znaš da neke stvari ne mogu ostati iste.
Shvaćaš?
Misliš na Luisa?
I na njega, ali za to ćeš se ti pobrinuti.
Znaš već. Govorim o onom drugom.
-Pokušala si, ali mora se riješiti... -Ne želim znati.
Napravi što moraš.
Kako ti kažeš.
Polako.
Jako boli?
Strašno.
Jako boli.
Ali znaš što najviše boli?
-Što? -Ponos.
Jebeni ponos!
Komu to pada na pamet!
Mislio si da će te samo tako nazvati?
Pa da.
Kako si tako naivan?
Čekaj.
Da je tvoje dijete nestalo, ne bi te zanimalo je li živo?
Naravno da bi. Ali moraš biti pametniji od njih.
Ne glavom kroza zid.
Što radiš?
Što?
-Emilia! -Što?
Zvala je jedna majka!
Čekaj!
Znam da se bojite.
I ja se bojim.
Ali normalno je, jer samo to što smo ovdje
izlaže nas velikoj opasnosti. I to znamo.
Ali postoji nešto jače
i moćnije, odnosno hrabrost,
san i nada
da ćete jednog dana opet vidjeti svoju djecu.
Predlažem glasovanje
da vidimo tko je za.
Dignite ruku ako želite nastaviti.
Bok, Sergio.
Tako nam je drago što smo te opet vidjeli.
Upoznali smo te davno, kad si bio mnogo manji.
Želimo te opet vidjeti.
Štoviše, donijet ćemo ti iznenađenje.
Rekao si da voliš kolače.
Napravit ćemo ti najveću i najukusniju tortu
koju si ikad vidio.
Ti nas jedva poznaješ, ali mi te oduvijek jako volimo.
Život je težak,
ali katkad te iznenadi lijepim stvarima.
A ti si najveća sreća koju nam je dao.
Zato pokušaj biti što sretniji.
I nikad ne izgubi taj svoj divan osmijeh.
Znamo da te u kući gdje živiš vole i paze na tebe.
Trebaš se igrati i puno smijati.
I u školi naučiti puno stvari da, kad budeš veći,
možeš biti što god želiš:
odvjetnik ili liječnik...
Mi ćemo uvijek biti blizu i gledati te kako rasteš,
kako ti se snovi ostvaruju i postaješ odrastao muškarac.
Nije ništa.
Rugaš mi se?
Kako ništa?
A ako koji put budeš usamljen ili tužan
i ne budeš se imao s kim igrati ili razgovarati,
imat ćeš nas. Uvijek ćemo te čekati otvorenih ruku.
Nama si vrlo poseban. Zato ne zaboravi:
volimo te i uvijek ćemo biti uz tebe.
Šaljemo ti veliki poljubac i vidimo se uskoro.
ZA SERGIJA
ZAJEDNO ZA DOBROBIT DRUŠTVA
Zbog svoje sigurnosti poštujte red za ulazak u Sektor 1
i pripremite isprave za prelazak.
Fernando.
Naša beba, Fernando.
-Bok. -Bok, sestrice.
Kako si?
Ne tako dobro kao ti.
Gdje su svi?
Reći ću ti.
Povećali smo dozu, kako si htjela.
Umrlo je više od pola.
Onda treba dovesti još djece. Mnogo više.
-Ima još nešto. -Da čujem.
Radio sam na novim testovima,
sekvencama DNA.
Izvukao sam podjedinice iz dječjih uzoraka.
-Upravo sam završio. -I?
Imam rezultate.
Želim ponoviti test, ali je broj antitijela visok.
-Koliko? -500 %.
-Čiji uzorak? -To je čudno.
Nije ovdje. Nije došla u kamp.
Nije došla?
Dobro došli!
Vi ste novi?
Ta su posebna djeca naša zadnja nada.
Oni su anđeli. Moji anđeli...
Gdje mi je kći? Što ste joj učinili?
Nađi je.
Drago mi je što sam uspjela spasiti vašu kćer.
Nije došla u kamp.
To je ona!
Tko?
Marta! Kći ljudi koji rade za mene.
Sergijevi su roditelji mrtvi.
Vi ste odgovorni za ovo?
To nije slučajnost.
Mora da su ubijeni!
-Kada? -Jučer.
A ako je naš sin živ?
Ne opet. Ne mogu to opet prolaziti, Alicia.
Mislim da malo što u životu vrijedi kao ti.
Učinit ću sve da uspijemo.
Žao nam je.
Nisu me slušali i vjerovali su vama.
Ovo nisu zastave ove zemlje!
Kvragu!
Natrag.
Stvari su se gore. Virus je prešao Zid.
Trudna je.
To je Manuela.
Nađite Manuelu! Smjesta!
-Odvest ćeš je? -Napravit ću najbolje za nju.
I za tebe.
Prijevod titlova: Dunja Medaković