NETFLIX PRESENTERAR
Vad är det med dig?
Polisen och militären får mer makt för var dag.
Vi ger dem makt så att de kan skydda oss.
Men vem ska skydda oss när de går efter oss?
Det finns en hemlig plan.
De kallar det något annat, men de ska döda folk.
Någon kommer att få ansvaret här. En teknisk roll.
Jag gillar inte dina antydningar.
Jag beklagar ministerns bortgång.
Jag vet att ni var goda vänner.
Vi har hittat din flickvän. Hon låtsas vara Sara.
Om du jobbar åt mig får de leva.
Álvaro skickade mig. Är det hans barn?
Hon säger hela tiden att alla barn är i fara.
Här vet vi väl vad regeringen är i stånd till.
-De såg Ramón som fiende. -Och vad blev Álvaro? Vad kan du bli?
Ingen står över statssäkerheten. Inte ens en minister.
Ministern, ducka.
-Var stack de dig så? -På läkarstället.
De sa att vi var unika subjekt.
Señora vill att du tar hand om hennes brorson Sergio.
Han har en medfödd sjukdom. Hon behandlar honom.
Jag ska se till att din son får växa upp i ett land som liknar
det land vi hade, som vi aldrig borde ha förlorat.
MADRID, 25 ÅR TIDIGARE
Jag sa ju det, Álvaro. Sa jag inte det? Vad tänkte du på?
Här är torrt om ett år. Därför fick vi inget.
Fisken har stuckit.
Ja, att ta farväl av reservoaren är ju viktigare än mitt barns födelse.
-En månad för tidigt. Hur skulle vi veta? -Skynda dig nu. Stäng den ordentligt.
-Luis. -Vad?
-Var försiktig. -Vad?
Åker vi i floden och du dör får jag ta barnet.
Ja, så klart.
Men jag skulle bli befordrad i regeringen.
Nej, Álvaro. Håll käften. Jag är faktiskt nervös.
Hör nu. Du hinner dit i tid.
-Allt ordnar dig. Du blir en bra pappa. -Visst. Hur vet du det?
Du har ju uppfostrat mig.
Du är som en pappa för mig.
Kom igen. Om tio minuter håller du i ditt barn.
-Lyssna nu. -Nej, jag är inte på humör.
-Lita på mig. -Fan, Álvaro.
En låt som alltid ska påminna dig om ditt sos födelse.
Álvaro.
Álvaro?
"Han är inte längre med oss, men vi glömmer honom aldrig."
Så sa presidenten på utrikesministern Álvaro Maizteguis begravning.
Den avslutades för några minuter sedan. Hela regeringen var där
liksom företrädare för alla samhällsklasser.
Många okända medborgare ville också betyga sin aktning
för en man som förkroppsligade våra ideal och förespråkade oss utanför gränserna.
INGENS BARN
UTAN RÄDSLA
BYGG FRAMTIDEN
MINNS REGNET
SKRATTA ÅT DEM
MOT MUREN MINNET
RÄTTIGHETER MÅSTE VINNAS
Vill du ha lite varmt te?
Okej.
Tack.
-Hej, Sara. -Hej, señor.
Hur mår du?
Bra, tack.
Vi hade inte talat färdigt.
-Glöm inte det. -Mer dessertvin, kommendant?
Nej.
Okej.
Ursäkta mig.
Har du sett honom?
Har du hört av pappa?
-Han kanske är kvar på jobbet. -Hela natten utan att ringa?
Fan, mamma. Vad gör vi nu?
Jag ber Enrique skicka någon att leta.
Ursäkta mig.
Kommendant. Vi har inte träffats. Jag är Lauras bror.
-Jag beklagar sorgen. -Tack.
Grattis, förresten.
-Till vad? -Jag jobbar för presidenten.
Jag är bara funktionär, men man har ju hört ryktena.
Vilka rykten?
Förändringar i kabinettet. Hans namn är på allas läppar.
Jag skulle inte lita på ryktena. Ju mer en nämns, desto mindre chans.
Sån är politiken.
-Vilken roll vill de ha honom till? -Vicepresident.
Låt mig låna vicepresidenten lite, då.
-Det har du inte sagt. -Du bad ju om lite distans.
Kan du göra mig en tjänst?
Vi vet inte var Luis är.
Ska jag fråga runt?
Laura.
-Förlåt att jag inte hann dit. -Det gör inget.
Alma sa att det var ett nödfall.
Laura, jag måste göra något viktigt nu.
Jag kommer hem till dig i eftermiddag, okej?
-Nu vill jag prata med dig. -Självklart, ministern.
-Har du inget att säga? -Jag beklagar verkligen din väns olycka.
-Jag kunde inte säga det på begravningen. -Olycka?
Igår försökte någon skjuta mig. Var det också en olycka?
-Er? -Ja, mig.
En regeringsminister, precis som Álvaro. Den ni precis begravde.
Oj.
Jag hörde att det blev skottlossning igår när en terrorist flydde.
Men ni var ju knappast med henne.
Eller hur?
Vad pratar ni om?
Rosa?
-Rosa. -Ja, señor.
När kommendanten har gått, se till att vädra här.
Jag vill inte att huset ska lukta skit.
-Hörde du? -Vad har han gjort?
Ja, señor.
Sa han att de sköt mot honom?
-Vart ska du? -Såg du honom inte?
-Jag vill se om han mår bra. -Inte nu.
Luis, älskling.
Vad har hänt?
Sköt nån mot dig?
Kan du berätta vad som pågår?
Det är ingen fara.
Vad då "ingen fara"? Påstår du mår bra?
Du mår inte bra, och inte jag heller.
Tror du jag sov i natt?
Alla frågade efter dig på begravningen och jag fick låtsas.
Sen stormar du in och förolämpar kommendanten. Jag frågar igen.
Vad har hänt?
Vi pratar ikväll.
-Vad menar du? Går du igen? -Ja, jag måste.
-Jag berättar när jag kan. -Nej, nu. Jag kräver att du berättar nu.
-Du berättar inte heller allt. -Varför säger du så?
-Hur länge har vi varit tillsammans? -Ett helt liv.
Därför vet jag att du har dolt saker för mig i veckor.
Jag kräver inget.
Du får ha hemligheter, men kräv inte av mig vad du inte ger mig.
Vi talas vid senare.
-Pappa. -Inte nu, Iván.
-Plocka upp glaset, innan nån blir skadad. -Snälla pappa.
Du mår inte bra.
Och inte jag heller.
Faster...
Ska vi gå till poolen?
Du lovade.
-Sa jag att du fick komma in? -Sergio, gubben...
-Ursäkta, señora. -Ta honom.
-Ja. -Till poolen, trädgården, var som helst.
-Det är lördag. Vi åker snart. -Jag bryr mig inte. Vad kostar det?
-Ta honom med er. -Okej.
Det är bäst så.
Kom, Sergio.
De senaste åren har solpaneler tagits fram.
-De har anpassats för... -Rör på er.
Varsågoda. Nästa. Rör på er.
Ingen får passera som inte har genomgått hälsokontroll
eller som har några...
Det är hälsoministerns brorson.
-Här är intyget. -Vi arbetar hemma hos dem.
AUKTORISERAT TILLTRÄDE
Ta av glasögonen.
-Kom. -Tack.
-Ska det bli kul att träffa Marta? -Jättekul!
Kom igen då.
-Du ser för jävlig ut. -Och?
-Skulle jag ha klätt upp mig? -Sluta med skitsnacket. Gå hit.
Där finns en likadan pryl som den Navarro visar dig.
-Är det nån där? -Jag vet inte. Döda dem i så fall.
Vem det än är.
Gav ni mamma hennes medicin?
En inhalator och två tablettlådor.
Kör, Navarro.
LIVS
Varsågod.
-Jag sätter det på notan. -Hej.
-Sergio, är du här?
-Så roligt! -God morgon, Begoña.
God morgon, Sara.
-Vad är det för barn? -Det är ministerns brorson.
Oj! Ta väl hand om honom, då.
-Är allt det här ert? Får jag röra saker? -Ja, kom och titta här.
Vi har bönor, ananas, tvål, tvättsvampar...
-Får jag äta de här? -Sergio, ät inte dem.
Du är ju allergisk mot nötter, minns du väl?
-Är de som pinjenötter? -Precis.
Du kan ju inte äta dem. Minns du?
Vill du ha något gott? Marta, vad ska vi ta?
-Får se... -Vad önskar ni?
Vi har godis. Gillar du godis?
Ja.
Ja?
De kommer att ta mitt barn.
De kommer efter våra barn.
-De kommer att ta… -Krypskytt! Ducka!
Rör dig inte.
-De kommer att ta mitt barn. -Nej, ingen ska ta det.
De kommer att ta våra barn.
De tar dem från skolorna, gatorna, husen och parkerna.
Lekplatserna blir tomma.
Papporna och mammorna kommer att gråta över barnen.
Luis!
-Emilia? -Vad gör du här?
Fan.
Jag vet inte.
Jag måste veta vad som hände, och jag tänkte att det fanns nåt här.
-Du? -Clara.
Hon har gömt en sak här som hon bad att jag skulle hämta.
-Vad? -Jag vet inte, Luis.
Dokument, bevis, vad som helst. Jag vet inte heller.
För er säkerhet. Ha passerkort och legitimation redo att visa för polisen.
Vad tycker du om verkliga världen, Sergio?
-Vad spelar de? -Gillar du det inte?
-Hur dansar man? -Jag vet inte.
Som man vill.
-Kom. -Nej.
-Va? Dansar du inte med mig? -Gör inte så här. Nej.
-Kom igen. -Det var så längesen.
Då är det på tiden. Kom nu.
Pappa!
-Får jag dansa med dig? -Så klart!
Byt partner. Var är min partner?
Sergio?
-Vad är det? -Han är borta.
-Va? -Han är borta!
-Sergio! -Sergio!
-Sergio! Jag går häråt. -Okej, vi går den här vägen!
-Kom. -Sergio!
Har du sett en pojke med glasögon?
-Sergio! -Sergio!
Har du sett en pojke smyga ut här?
Har ni sett en pojke med glasögon? Helvete. Sergio!
Sergio?
Sergio!
Akta dig.
Stanna! Sergio!
Förlåt.
Det är inte sant.
Har ni sett en pojke? Så här lång.
-Han var ensam. -Nej, jag vet inte.
-Det går mycket folk här. -Han hade en ny, blå jacka.
Pappa!
Jag hittar honom inte.
-Var är han? -Få inte panik nu.
Vad då panik?
-De kanske inte är hans. -Va? Var hittade du dem?
-Marta hittade dem på marken. -På marken!
-Vad säger du? -Han är kanske i affären.
-Han kanske blev rädd och gick dit. -Vi går dit.
LIVS
Släpp mig!
Sergio?
Vem är ni? Hallå!
Hallå!
Släpp mig!
-Vart fan ska du? Vad gör du med barnet? -Släpp!
Mår du bra, Sergio?
Hallå!
-Gick det bra? -Ja.
-Säkert? -Ja.
Kom.
-Titta. -Sergio!
Sergio, gubben!
-Var var han? -Mår du bra? Mår du bra, hjärtat?
-Vad hände? -Någon försökte ta honom.
Titta.
Det finns inget i sovrummet. Hittar du nåt?
Álvaros mobil, men allt är raderat.
Clara kanske gjorde det. Hon var så rädd, stackaren.
Emilia, du ska inte vara här. Det är farligt.
Det är för mitt barnbarn. Jag kan inte sitta med armarna i kors.
Okej. Behåll mobilen ändå. Ring om något händer.
-Nej. -Låt mig hjälpa dig.
Det är 25 år för sent.
Tänker du aldrig förlåta mig?
-Emilia! -Ja?
Titta.
Det är uppbrutet.
Vi måste gå.
-Ja… Någon annan hann före oss. -Hämta hennes saker så går vi.
-Om du hittar något bland hennes saker... -Jag ska berätta.
Du också.
-Ta hand om dig. -Jag ska.
God morgon.
Hon är där uppe. Jag ska säga till henne. Följ mig.
Tack.
Stig på.
Le, lilla Manuela.
Snälla.
Kom tillbaka snart. Jag saknar dig redan.
Kommendant.
Här har vi en gigant.
-Hur är det med dem? -Bra. De leker.
Sergio verkar inte så besvärad.
Jag kan inte tro det. Jag skakar fortfarande.
Jag öppnar.
-Ja? -Ursäkta mig.
-Äger ni affären? -Hugo, det är han!
Den jäveln som tog Sergio. Vad gör du här?
-Vänta! -Ett ögonblick. Vi måste gå in.
-Här kommer ingen in. -Vi tror vår son är där inne.
God eftermiddag.
-Vad står på? -Goddag.
Det är några vänner som kom förbi.
-Okej. -Kom in.
Ha en bra dag.
-Detsamma. -Hejdå.
Vad fint att se dig. Förlåt att jag inte bett om ursäkt för tidigare.
Det gör inget. Det här handlar om något mycket allvarligare.
-Skräm mig inte. -Jag beklagar verkligen.
-Men...du måste förstå varför jag gör det. -Berätta nu.
Vi har anledning att tro att din man Luis är skeptisk mot regeringen och systemet.
Det är omöjligt. Luis älskar presidenten och skulle ge livet för vårt land.
Den här lägenheten som din man besökte
tillhörde er bortgångne vän Álvaro, utrikesministern.
Där bodde hans älskarinna. Det var ingen kort affär.
De var kära, och hon väntade barn.
Men lägenheten var inte bara ett kärleksnäste.
De konspirerade där.
Álvaro var en förrädare.
Vänta nu...
Känner du den här kvinnan?
Lite.
Ja, de är...
...väldigt gamla vänner.
Hon är tidigare straffad.
Vet du varför Luis missade Álvaros begravning?
Han hjälpte den där flickan...
...älskarinnan...
...att fly landet.
Han visste att vi letade efter henne.
Jag förstår inte.
Det är som om du pratar om en främling, om någon annan.
Behåll dem.
Nej, jag vill inte ha dem.
Jag fixar det här.
Luis sörjer. Han vet inte vad han gör. Han tror nog att han hjälper sin döde vän.
Jag pratar med honom.
Ursäkta, mamma.
-Ja, älskling. -Är du upptagen?
-Nej. -Jag skulle just gå.
-Jag tänkte vara med Laura i eftermiddag. -Det låter bra.
Mamma. Den där mannen...
Den där mannen...
...gör oss en stor tjänst.
Nej, jag är ledsen. Det är omöjligt.
Han bor i sektor 1. Vi jobbar för hans familj.
Jag vet att det är han. Jag känner det.
-Låt oss träffa honom. -Sätt dig.
-Lugna er. -Låt oss se honom.
Vi säger inget. Det var sex år sedan han försvann.
Vår äldsta son blev sjuk och vi tog honom till sjukhuset.
-De sa att han hade smittan. -De testade oss också.
De bad oss ta med vår minsta, Juan, så att de kunde testa honom.
Hade han det?
De kom aldrig därifrån De sa att de hade dött båda två.
Vi fick inte se dem.
Vi fick åka hem utan dem. Utan våra barn.
Den äldste var sjuk, men Juan var frisk.
-Pappa kände igen honom i affären. -Min son såg ut som honom som barn.
Får jag se honom? Jag vet om det är han när jag ser honom.
Han har stora bruna ögon, och han har dålig syn på ett av dem.
Han har platt näsa och är allergisk mot mandlar.
Han har två födelsemärken bakom ena örat.
Snälla.
Pappa?
Vill du ha?
-Vad gör du? -Vad ser det ut som?
Ge mig flaskan.
Kom ut ur bilen.
Kom.
Upp med dig.
Vad fan, kom ut.
Vad är det?
Inte?
Kom.
Iván, ska du aldrig förändras?
Så här överlever du inte länge.
Jag är värdelös, pappa.
Jag är värdelös.
Jag älskade Álvaro.
Jag älskade honom så.
-Jag sa inget, för han älskade inte mig. -Säg inte såna dumheter.
Álvaro älskade dig…som en son.
Han var där när du föddes.
Vi hann knappt, men vi hann.
Du bestämde dig för att komma en månad för tidigt.
-Enda gången jag var i tid. -Nej. En månad för tidigt är inte i tid.
Kom nu. Upp med dig.
-Vi hade varit och fiskat. -Fiskat?
-Ja. -Fick ni något?
Jo då...
En bebishaj.
En bebishaj?
De säger att hajar är farliga, men det är de inte.
De är väldigt känsliga. När de blir rädda attackerar de.
Det är sant.
Pappa.
Kommendanten, Enrique...
Han har varit med mamma.
Lita inte på honom. Han vill krossa dig.
-Kom. -Se upp.
-Hej, barn. -Hej.
-Hej.
-Leker ni? -Ja.
-Vad gör du? -En liten grej.
Vad söt du är.
Hej.
Vad leker ni?
Hej.
Hon pratar med dig.
-Hej. -Hej.
-Vill du leka? -Ja.
Så...
Först är det den här. Sen den här. Och så... Oj, den ramlade.
Sen korset här.
Vi måste prata.
Jag vill inte ha det så här. Förutom kärleken, familjen och allt...
...har vi alltid varit ett team. Eller hur?
-Ett bra team. -Alma.
-Jag behöver några dagar. -Till vad då?
Jag tror inte att Álvaros död var en olycka.
-Jag måste veta vad som hände. -Jag förstår.
Det gör jag, men...
Det sägs att han höll på med konstigheter. Att han konspirerade.
-Han trodde inte på presidenten... -Sa vem?
-Det spelar ingen roll. -Jo då.
Det är lätt att krossa en person.
Jag har känt Álvaro i 30 år. Du har också känt honom länge.
Tror du att han kunde göra något omoraliskt eller fel?
Jag vet inte.
Jag litar inte på folk som du gör. Min älskling...
Jag ber dig...
Jag bönfaller dig... att tänka på din familj.
Ge oss inte problem.
-Jag ska försöka hålla er i utkanten. -I utkanten?
Vad då för utkant? Det finns inga utkanter längre, Luis.
-Lugna dig. -Jag kan inte! I år har jag stöttat dig.
År vid din sida, bakom dig! Du har alltid fått vad du behövde.
Allt.
Nu är det min tur.
Det är min stund. Min! Mitt nya jobb. Jag har kämpat så för det.
Jag utsågs personligen av presidenten.
-Om de blir misstänksamma mot dig... -Vad vill du att jag ska göra?
Kasta inte bort allt, älskling.
Tänk på din familj.
Glöm Álvaros död. Vi fortsätter framåt.
Svara inte. Se på mig bara.
Nu äter vi middag.
Vi tar lite vin.
Nej.
Vad då nej?
Jag glömmer det inte.
Jag ska ta reda på varför de dödade honom.
Jag förlåter inte dem som gjorde det.
-Så fint. -Hej.
-Det är viktigt. -Du gör det.
-Titta! -Här, på toppen.
-Ja, på toppen. -Sergio! Sätt på toppen.
-Här, på toppen. -Den är klar.
-Här, gör det! -Gör det.
Mitt hjärta brister, Hugo.
-Varför tog de deras son? -Jag vet inte.
Men han måste tillbaka, så de inte frågar.
Ja.
-Ursäkta. Ursäkta. -Prova med den.
-Kan vi prata lite? -Ja.
Se till att polisen inte går iväg.
-Det är en kyckling. -En kyckling som flyger i en bil.
Det är han.
Lyssna på mig nu. Det börjar bli sent.
Om vi inte lämnar tillbaka honom blir de oroliga.
Nej, vänta.
Han ska ingenstans. Han följer med oss.
Vi har letat efter honom i över fem år.
Ni kan inte ta honom igen. Han är vår son.
Vi förstår. Vi har en dotter, och vi vet hur det känns.
Vi ska hjälpa er, men vi måste göra det rätt.
Nej, för fan. De stal vår son.
-Han följer med oss helt enkelt. -Okej! Vänta lite!
-Snälla. -Lyssna på mig.
Pojken bor hos en minister. Hälsoministern.
Om vi inte tar dit honom går det illa för er.
-Förstår ni inte? -Ur vägen.
-Lägg bort den där. -Ur vägen.
-Fan! -Sara, öppna. Det är Begoña.
Sara, jag vet att du är där. Öppna nu.
Den kvinnan är informatör. Jag känner ministern. Vi kommer bra överens.
Om jag förklarar så förstår han.
-Ni måste lita på mig. Snälla. -Vill ni ha er son tillbaka?
Låt oss ta honom. Annars ser ni honom aldrig igen.
Sara, öppna, annars ringer jag polisen.
Lägg undan den där. Lägg bort den.
-Vad tog dig så lång tid? -Vi lekte med barnen.
Jag hörde dig inte.
-Hur mår du, Begoña? -Hej.
Utegångsförbudet börjar snart. Han måste väl hem?
Ja, vi ska åka nu.
INGET STOPPAR OSS FRÅN ATT VINNA FRAMTIDEN
Hjälp mig.
-Han har ett sammanbrott. -Tillåt mig.
Han lyssnar inte på mig. Han bryr sig varken om mig eller barnen.
Alma… Han är en svag man.
Du älskar honom på ditt sätt, och det respekterar jag.
-Vill du ha något att dricka? -Vatten, tack.
Är det din far?
Han är ett jävla fyllo
Han körde iväg min mamma...för gott.
Jag har honom där för att inte glömma varför jag har så ont här.
Ibland står jag inte ut.
-Vad tråkigt. -Jag glömmer det bara när jag är med dig.
Alma…
Jag ska ta hand om dig och din familj.
Jag ska göra allt i min makt för att de inte ska döda honom. Jag svär.
Men du borde lämna honom.
Bra, mer peppar. Det älskar de.
Alla skivor ska vara lika tjocka.
-Goddag, Rosa. -Hej.
Hej, gubben. Hur har du haft det? Kom så får jag se.
-Vad gör du? -Inget, gubben.
Jag kollar bara om du fått något.
Okej. Ta honom till sitt rum tills middagen är klar.
-Rosa, var är herrskapet? -De är inte här.
Okej. När kommer de hem?
Jag ska ringa och fråga direkt. Tjänstefolket är viktiga.
-Jag måste tala med ministern. -Då får du vänta tills på måndag.
Okej.
-Kom så åker vi. -Va?
-Kom. -Du får sova över hos oss.
-Du får vara med Marta. -Ja!
Kom då.
Kom.
Du ser så trött ut.
Sov gott.
Puss.
Så fin du är.
-För fan, Hugo. Vi är så körda. -Álex.
Vad?
God natt.
Vad tänkte du? Är du inte klok?
-Vi kunde inte lämna honom. -Varför inte?
Kan du tiga?
Ni gjorde det rätta.
Ni gjorde rätt. Så är det med det.
Julia och Hugo, ta en promenad och få lite frisk luft. Det gör er gott.
Jag och Álex stannar med barnen.
Ja, bra idé.
-Ja, det behöver jag. -Gå nu.
Jag tänkte inte, det var en impuls.
-Jag såg honom och kunde inte lämna honom. -Tänk inte så mycket på det.
Vi gjorde rätt, men imorgon får vi ringa ministern.
-Vårt kontrakt står på spel. -Hur kunde de göra så?
Vad är det?
-Fan, det här var ett coolt ställe. -Ja, Elefante Blanco.
-Kände du till det? -Så klart.
-Det var här jag blev kär i din syster. -Var min syster här?
-Jag lovar. -Det kan jag inte tänka mig.
Det var runt då viss livemusik blev olaglig.
-Den sorten som störde regeringen. -Ja.
En vän som senare övergav mig berättade om ett undergroundband som spelade här.
Vad hette de nu igen?
Juan...
Juan… Juan Estereotipo & The Malajes.
Ja, men jag minns inte en enda låt.
Jag minns bara din syster som dansade som en galning.
Hon brydde sig inte om vad någon tyckte.
Jag såg din syster dansa många gånger efter det,
men aldrig som den kvällen.
Ja... Hon var underbar.
Jag kunde inte ta ögonen från henne. Men när jag äntligen vågade gå fram...
Polisen!
En dag såg jag henne och bjöd ut henne. Sen var vi oskiljaktiga.
Tänka sig.
-Vad är det? -Inget.
STÄNGT ENLIGT DOMSTOLSBESLUT
-Jag borde inte prata om henne så. -Det är inte det. Det är ingen fara.
-Vad är det då? -Det är ingenting.
Vad är det?
Det var du!
Flickan jag såg dansa den kvällen…
Det var du, inte din syster.
Julia.
Spelar det någon roll nu?
Det viktiga är ju vad som hände sedan. Eller hur?
-Kom så går vi hem. -Nej.
Jag stannar här lite. Gå du.
-Säkert? -Ja, jag klarar mig.
Det är bra.
-Luis? -Emilia.
Du gjorde på ditt vis med mobilen.
Jag ger inte upp så lätt.
Förlåt, Emilia.
-Jag ringer lite sent. -Nej då.
Jag går igenom hennes väskor och hittar bara kläder och kvitton.
Tja...
-Vi får leta vidare. -Ja.
-Har du hittat något? -Nej, bara musik.
Hör du?
-Ja. Det var fint. -Ja.
Verkligen.
-Mormor! -Luis, mitt barnbarn ropar.
Vi hörs snart.
-God natt, Emilia. -God natt, Luis.
-Älskling. -Carlos?
-Älskling, mår du bra? -Jag mår bra.
-Vad gör du här? -Ta den här. Den är viktig.
-Marta är i fara. -Vad säger du?
Vi ses imorgon.
-Tro mig, det muntrar upp dig. -Vänta.
-Jag måste gå.
Jag älskar dig för alltid.
-Nej men, Sara. -God kväll, Begoña.
Så, ministerns unge?
-Är han tillbaka hos sig? -Ja, han är hemma.
-Stackars pojke. -Så bra.
-Mycket bra. -Sov gott.
-Du också, gumman. -God natt.
-Vi ses imorgon. -Vi ses, Begoña.
Hejdå.
UNIKA SUBJEKT
Unika subjekt.
NAMN: PABLO MARTÍN FÖDD: 12/2 2036
FELIPE RAMOS, 8/8 2040
LUCAS ESTEBAN, 22/2 2035
CARLOTA CRIADO, 4/8 2036
-Så många barn. -Varför är de där?
ISABEL SÁNCHEZ 29/11 2035
Sergio...
Vad fan är det här?
Herregud. Marta.
Helvete.
Ni får sparken. Kom aldrig hit igen.
Jävla subba.
En grupp föräldrar letade efter sina barn.
De sa att sjukhusen lurade dem att ge bort barnen och sa att de var döda.
Jag känner de där barnen.
Vi ökade dosen, men över hälften dog.
Då behöver vi fler barn. Många fler.
En av pojkarna var min son.
De säger att de är Sergios föräldrar. Juan... Det är hans riktiga namn.
Eller hur?
-Ni pratar om en annan planet. -Ja, en där folk älskar varandra.
Din dotter Julia har varit borta länge.
Din jävla skitstövel, Rai! Släpp in oss.
Manuela!
Ta vad ni vill ha och stick!
Som du vill.
Jag låter dem inte ta Marta igen.
Det bästa för ett barn är att vara med sina föräldrar.
-Vad vet du? -Barnen kanske lever.
Undertexter: Sara Palmer