NETFLIX PREDSTAVLJA
Što ti je?
Policija i vojska imaju sve više moći.
Dajemo im moć da nas mogu zaštititi.
Da, ali kad se uspnu,
tko će nas zaštititi od njih?
Kruži tajni plan.
Neće to tako prodati, ali ubijat će.
Netko će to provoditi ovdje. S tehničkog položaja.
Ne sviđa mi se ta insinuacija.
Žao mi je zbog ministrove smrti.
Čujem da ste bili bliski.
Našli smo tvoju djevojku Juliju. Glumi svoju sestru Saru.
Ako budeš radio za mene, živjet će.
Álvaro me poslao. To je njegovo dijete?
Stalno ponavlja da su sva djeca ugrožena.
Ovdje dobro znamo na što je vlada spremna.
-Ramón im je neprijatelj. -Kao i Álvaro.
I ti to možeš biti.
Nitko nije iznad Sigurnosne agencije.
Pa ni ministar.
Ministre, na pod!
-Gdje su te uboli? -U medicinskom centru.
Rekli su da smo jedinstveni subjekti.
Čuvat ćeš Sergija, gospođinog nećaka.
Ima urođenu bolest, ali gospođa ga liječi.
Učinit ću sve da tvoj sin odraste
na mjestu sličnom nekadašnjoj zemlji koju nikad nismo smjeli izgubiti.
MADRID PRIJE 25 GODINA
Rekao sam ti, Álvaro. Zar nisam?
Komu ovo padne na pamet.
Bit će suho za godinu. Zato ništa ne grize, Luis.
Sve su ribe otišle.
A oproštaj od rezervoara važniji je od rođenja mojeg prvog djeteta.
Trebao je izaći za mjesec dana.
Hajde, stavi sve. Brzo.
Dobro zatvori.
-Luis. -Što?
Kako što?
-Pazi. -Na što?
Ako završiš u vodi, morat ću odgajati malog.
Jasno.
Ali onda bih dobio promaknuće u vladi.
Dobro, šuti malo. Živčan sam.
Slušaj, stići ćeš na vrijeme.
Sve će biti dobro i bit ćeš sjajan otac.
Naravno, sigurno. A kako znaš?
Jer si to sa mnom odlično obavio.
Najbliže si ocu što imam.
Hajde. Za deset minuta imat ćeš dijete u naručju.
Slušaj sad.
-Álvaro, nemam volje. -Luis, molim te.
Isuse.
Uvijek će te podsjećati na rođenje prvog djeteta.
Álvaro.
Álvaro?
„Iako više nije s nama, uvijek ćemo ga se sjećati.“
Te je riječi izrekao predsjednik
na sprovodu Álvara Maizteguija,
ministra vanjskih poslova,
koji je maloprije završio.
Ceremoniji su prisustvovali vrhovni časnici,
kao i brojni članovi svih društvenih slojeva
i mnogi anonimni građani
koji su htjeli odati počast čovjeku
koji je utjelovio državne ideale i branio ih izvan naših granica.
BEZ STRAHA
GRADI BUDUĆNOST
SJETI SE KIŠE
SMIJ IM SE
SJEĆANJEM PROTIV ZIDA
PRAVA SE ZASLUŽUJU
Želiš li topli čaj?
Izvoli.
Hvala.
Dobar dan, Sara.
Dobar dan.
Kako život?
Sve je u redu, hvala.
Ti i ja trebamo razgovarati.
-Ne zaboravi. -Bojniče, još slatkog vina?
Ne.
U redu.
Ispričaj me.
Vidjela si ga?
Je li se tata javio?
Ne. Možda je u ministarstvu.
Cijelu noć? Bez poziva?
Kvragu, mama. Što ćemo?
Reći ću Enriqueu da pošalje nekog po njega.
Oprostite.
Bojniče, nisu nas predstavili. Ja sam Laurin brat.
-Moja sućut. -Hvala.
Nego, čestitam.
-Zašto? -Radim za predsjednika.
Običan sam službenik, ali čuo sam glasine.
Koje glasine?
Bit će promjena u vladi, a vaše ime odzvanja hodnicima.
Ne bih vjerovao glasinama.
Što se više priča, to je manje šanse.
Prvo pravilo politike.
A o kojem se položaju priča?
Potpredsjedničkom.
Moram načas ukrasti budućeg potpredsjednika.
Nisi mi rekao.
Tražila si distancu.
Trebam uslugu.
Ne znamo gdje je Luis.
Želiš da se raspitam?
Laura.
Veoma mi je žao što nisam mogao doći.
Bez brige.
Alma je rekla da je bilo hitno.
Laura, moram ići napraviti nešto važno.
Doći ću navečer k tebi.
Može?
Sad želim razgovarati s tobom.
Jasno, ministre.
Nemaš mi što reći?
Veoma mi je žao zbog nesreće vašeg prijatelja.
Nisam vam mogao reći na sprovodu.
Nesreće?
Jučer su pucali na mene.
-I to je bila nesreća? -Molim?
-Vas? -Da, mene.
Ministra ove vlade. Kao što je bio Álvaro, kojeg ste pokopali.
Strašno.
Znam da je jučer bilo pucnjave u sprečavanju bijega teroristice.
Ali vi niste bili s njom.
Zar ne?
O čemu govorite?
Rosa.
Recite, gospodine.
Kad bojnik ode, otvori sve prozore.
Ne želim da mi kuća smrdi na govna.
Da, gospodine.
Pucali su na njega?
Kamo ćeš?
Nisi ga vidjela?
Želim čuti je li dobro.
Ne sad.
Luis.
Ljubavi, što se dogodilo?
Pucali su na tebe?
Možeš li mi objasniti što se događa?
Dobro sam, ne brini se.
Kako se neću brinuti?
Meni govoriš da si dobro?
Nisi, a nisam ni ja!
Kakvu sam tek noć provela.
Na sprovodu su svi pitali za tebe i morala sam glumiti.
Dolaziš kući kao luđak, vrijeđaš bojnika... Opet ću pitati:
što se dogodilo?
Večeras ćemo.
Kako večeras?
-Opet izlaziš? -Da, moram.
-Reći ću ti kad budem mogao. -Ne, sada.
Zahtijevam da mi kažeš sad!
Ni ti meni ne govoriš sve.
Zašto to kažeš?
Koliko smo zajedno?
Cijeli život.
Zato znam da mi tjednima tajiš stvari.
A ja ne zahtijevam.
Imaš pravo prešućivati svoje,
ali ne zahtijevaj što sama ne daješ.
Poslije ćemo o tom.
-Tata... -Ne sad, Iván.
Makni tu čašu.
-Netko će se spotaknuti. -Tata, molim te!
Nisi dobro!
A ni ja.
Teta...
vodiš li me na bazen?
Obećala si.
Jesam li ti dopustila da uđeš?
Sergio, dušo...
-Oprostite... -Vodi ga.
-Naravno. -Vodi ga na bazen, u vrt, kamo god.
-Subota je, ubrzo odlazimo. -Pa što?
Sara, koliko hoćeš? Koliko vrijedi?
Vodi ga sa sobom.
U redu.
To je bolje za njega.
Idemo.
Nedavno su razvijeni fotonaponski paneli...
Idemo!
-Zbog vaše sigurnosti... -Sljedeći.
...ulaz je strogo zabranjen osobama
koje nisu prošle obvezne preglede ili pokazuju simptome...
Ovo je nećak ministra zdravstva.
Izvolite dozvolu.
Radimo u njegovoj kući.
Skini naočale.
Idite.
Hvala.
-Želiš li vidjeti Martu? -Jako!
Hajde.
Izgledaš strašno.
I? Moram li ići na gala večeru?
Dosta gluposti.
Ići ćeš na ovu adresu.
Moraš naći uređaj koji će ti Navarro pokazati.
Ima li nekog ondje?
Ne znam. Ako ima, ubij ih.
Tko god bio.
Odnijeli ste lijekove majci?
Inhalator i dvije kutije tableta.
Idemo, Navarro.
Izvolite.
Zapisat ću.
Bok.
Došao si! Sjajno.
Dobar dan, Begoña.
Dobar dan, Sara.
A čiji je ovo dječak?
Ovo je ministrov nećak.
Vidi, vidi! Onda ga morate dobro čuvati.
Je li ovo vaše? Mogu li uzeti nešto?
Naravno, dođi.
Imamo grah, ananas,
sapun, spužve...
-Smijem li ovo pojesti? -Ne smiješ to jesti.
Da vidim.
Alergičan si na orašaste plodove. Sjećaš se?
-Jesu li ti kao pinjoli? -Upravo tako, dušo.
I ne smiješ ih jesti.
Sjećaš se?
Želiš nešto fino? Marta, što ćemo mu dati?
-Da vidimo. -Izvolite.
Uzet će mi dijete.
Doći će po našu djecu.
Snajper, na pod!
Kako si?
Uzet će mi dijete.
Nitko ga neće uzeti.
Odvest će našu djecu.
Uzet će ih iz škola i s ulica i iz kuća
i iz parkova
i ljuljačke će biti prazne.
I roditelji će plakati za svojom djecom.
Luis.
-Emilia? -Što radiš ovdje?
Jebemu.
Ne znam.
Moram znati što se dogodilo prijatelju i htio sam ovdje tražiti odgovor.
-A ti? -Clara je tražila da dođem.
-Htjela je da nešto uzmem. -Što?
Ne znam, Luis.
Dokumente, dokaze, nešto.
Ni ja ne znam.
Zbog svoje sigurnosti držite isprave pri ruci...
Sergio, sviđa li ti se pravi svijet?
-Što sviraju? -Sviđa li ti se?
-Kako se pleše na to? -Ne znam. Kako hoćeš.
-Dođi. -Ne, ne.
-Nećeš plesati sa mnom? -Ne, nemoj mi to raditi.
-Dugo nisam plesao. -Onda je vrijeme. Dođi!
Tata!
-Mogu li plesati s tobom? -Naravno!
Zamijenimo partnere. Gdje je moj?
Sergio!
Sergio?
-Što je? -Gdje je mali?
-Sergio! -Kako gdje?
-Nema ga. -Sergio!
Sergio!
-Sergio! -Idem onamo.
Mi ćemo ovuda.
-Idemo. -Sergio!
Jeste li vidjeli dječaka s naočalama?
Sergio!
Jeste li vidjeli dječaka?
Je li prošao dječak s naočalama?
Kvragu. Sergio!
Sergio?
Sergio!
-Pazite. -Hej!
Stanite! Sergio!
Idemo.
Oprostite.
Ne može biti.
Oprostite, jeste li vidjeli dječaka ove visine?
-Bio je sam. -Ne.
Ne znam, prošlo je mnogo ljudi.
Ima plavi kaput. Sasvim novi.
Tata!
Ne mogu ga naći.
-Nema ga. -Samo polako.
-Slušaj, samo mirno. -Što?
-Možda nisu njegove. -Kako ne?
-Gdje su bile? -Marta ih je našla na podu.
Kako na podu?
Slušaj, možda je u trgovini.
-Možda se uplašio i otišao onamo. -Idemo provjeriti ondje.
Pusti me!
Sergio?
Tko ste vi? Hej!
Slušajte!
Pusti me!
-Kamo ga vodiš? -Puštaj!
-Što si mu učinio? -Puštaj!
Jesi li dobro?
Hej!
-Jesi li dobro? -Da.
-Sigurno? -Da.
Dođi.
-Pogledaj. -Sergio!
Sergio, dušo!
-Gdje je bio? -Dobro si?
Jesi li dobro, srce?
-Što je bilo? -Netko ga je pokušao oteti.
Vidi.
U sobi nema ničega. Jesi li nešto našao?
Álvarov mobitel, no netko je sve obrisao.
Možda Clara. Jadnica je bila strašno uplašena.
Emilia, ne bi smjela biti ovdje. Opasno je.
Došla sam zbog unuke.
Ne mogu samo sjediti doma.
U redu, ali zadrži mobitel. Nazovi me ako se što dogodi.
Ne.
Dopusti da ti pomognem.
Kasniš 25 godina.
Nikad mi nećeš oprostiti?
-Emilia! -Da?
Pogledaj.
Nasilu je otvorena.
Moramo ići.
Da, netko je već bio ovdje.
Uzmi njezine stvari i idemo.
Ako nađeš nešto među stvarima...
Javit ću ti.
Također.
Čuvaj se.
Hoću.
STANOVI SIGMA
Dobar dan.
Gospođa je gore. Javit ću joj da ste došli. Ovuda.
Hvala.
Izvolite.
Nasmij se, Manuelita! Molim te!
Brzo se vrati! Već mi nedostaješ!
Bojniče.
Više kao gnojni čep.
Što je? Kako su?
Dobro, igraju se.
Čini se da Sergija nije jako uznemirilo.
Ne mogu vjerovati. Ja se još tresem.
Ja ću.
-Da? -Oprostite.
-Jesu li ovdje vlasnici trgovine? -Hugo, to je on!
Gad koji je pokušao oteti Sergija! Po što si se vratio?
Čekaj!
Želimo ući na trenutak.
-Nitko ne ulazi! -Unutra je naše dijete.
Dobar dan.
-Što se događa? -Dobar dan.
Prijatelji su nam došli u posjet.
Jasno.
Uđite, molim vas.
Ugodan dan.
-Također, draga. -Doviđenja.
Lijepo te je vidjeti.
Oprosti, nisam se mogla prije ispričati za jutros.
Nije važno.
-Došao sam ti reći nešto mnogo ozbiljnije. -Nemoj me plašiti.
Žao mi je zbog ovoga što ću reći, ali želim da shvatiš zašto to radim.
Reci mi, molim te.
Imamo razloga vjerovati da Luis,
tvoj muž, sumnja u vladu i ovaj sustav.
Nemoguće!
Luis obožava predsjednika. Dao bi život za zemlju.
Ovaj stan, u kojem je tvoj muž,
pripadao je Álvaru, vašem pokojnom prijatelju.
Ministru vanjskih poslova. Ondje je živjela njegova ljubavnica.
I to nije bila avantura. Voljeli su se.
Ona je bila trudna.
Taj stan nije bio samo ljubavno gnijezdo.
U njemu su kovali urote.
Álvaro je bio izdajnik.
Čekaj...
Poznaješ li ovu ženu?
Malo.
Da, oni su...
stari prijatelji.
I ona ima dosje.
Znaš li zašto Luis nije bio na Álvarovom sprovodu?
Pomagao je toj djevojci, njegovoj ljubavnici,
da pobjegne iz zemlje.
Znao je da je tražimo.
Ne shvaćam.
Kao da govoriš o strancu, o nekom drugom.
Zadrži ih.
Ne. Ne želim ih.
Popravit ću to.
Luis tuguje i ne zna što radi.
Vjerojatno misli da pomaže pokojnom prijatelju.
Razgovarat ću s njim.
Mama, oprosti.
-Da, draga? -Zauzeta si?
Ne.
Bio sam na odlasku.
-Bit ću popodne s Laurom. -Dobra ideja.
Mama, taj čovjek...
Taj čovjek...
učinio nam je veliku uslugu.
Ne, žao mi je. Nemoguće je.
Živi u Sektoru 1 s obitelji. Radimo za njih.
Sigurna sam da jest. Govori mi osjećaj.
-Pustite nas k njemu. -Sjedni.
-Polako. -Dajte da ga vidimo.
Nećemo ništa reći. Izgubili smo ga prije šest godina.
Našem je starijem sinu pozlilo preko noći,
pa smo ga odveli u bolnicu. Rekli su da ima virus.
I nas su testirali.
I rekli da dovedemo mlađeg sina, Juana,
da vide je li dobro.
Je li imao virus?
Nisu izašli.
Rekli su nam da su obojica umrli.
Nismo ih mogli vidjeti.
Vratili smo se kući bez njih,
bez svoje djece.
Stariji je bio bolestan, ali Juan je bio dobro.
Otac ga je prepoznao u trgovini.
-Izgleda kao on kao dijete. -Smijem li ga vidjeti?
Kad ga vidim, znat ću je li on.
Ima velike smeđe oči.
I loše vidi na jedno.
Ima ravan nos i alergičan je na bademe.
I ima dva velika madeža iza uha.
Molimo vas.
Tata?
Hoćeš gutljaj?
-Što radiš ovdje? -Kako vidiš.
Daj mi bocu.
Izađi iz auta.
Idemo.
Hajde, ustani.
Kvragu. Hajde, izađi.
Što je?
Što?
Ne?
Idemo.
Nikad se nećeš promijeniti.
Nećeš potrajati ako tako nastaviš.
Ja sam smeće, tata.
Smeće.
Volio sam Álvara.
Zaista jesam.
Nisam mu rekao jer on nije volio mene.
Hajde, ne budi blesav.
Álvaro te volio kao svojeg sina.
Vidio je tvoje rođenje.
Umalo nismo stigli.
Odlučio si stići mjesec dana ranije.
-Jedini put da sam bio točan. -Ne.
Ne. Mjesec dana ranije nije točno.
Idemo.
Hajde, ustaj.
Bili smo na pecanju.
-Pecanju? -Da.
Jeste li što upecali?
Pa da.
Malog morskog psa.
Morskog psa?
Kažu da su morski psi opasni, ali nije istina.
Vrlo su osjetljivi. Kad se uplaše, napadaju.
Istina je.
Tata...
Onaj bojnik,
Enrique, bio je s mamom.
Ne vjeruj mu. Želi te sjebati.
-Hajdemo. -Pazi se.
-Bok, djeco. -Bok!
Zdravo.
Igrate se?
-Da. -Da?
-Što radiš? -Neku stvarčicu.
Kako si sladak.
Bok.
Kakva je to igra?
Hej, pozdravi.
Bok.
-Bok. -Želiš li se igrati?
Da.
Pa vidi. Prvo ovaj, a onda ovaj.
Jao, pao je.
Onda ovaj križ ovdje.
Moramo razgovarati.
Ne želim da budemo ovakvi.
Ponad ljubavi, obitelji i svega ostaloga...
uvijek smo bili tim, zar ne?
-Dobar tim. -Alma.
Trebam nekoliko dana.
Nekoliko dana? Za što?
Ne vjerujem da je Álvaro umro u nesreći.
I moram saznati što se dogodilo.
Shvaćam te u potpunosti...
ali kažu da je Álvaro bio upleten u nešto čudno,
da je kovao zavjere.
-Nije vjerovao predsjedniku... -Tko je to rekao?
-Nije važno. -Važno je.
Lako je uništiti ugled.
Poznavao sam Álvara 30 godina.
I ti ga si ga dugo znala.
Misliš da bi napravio nešto nemoralno ili nepošteno?
-Ne znam. -Ne.
Ne vjerujem ljudima kao ti.
Slušaj, ljubavi.
Molim te,
preklinjem te,
misli na svoju obitelj.
Ne radi nam probleme.
-Nastojat ću vas držati postrani. -Postrani?
Kako postrani?
Više nema postrani, Luis.
-Smiri se. -Ne mogu!
Godinama te podržavam!
Godinama sam uz tebe, iza tebe!
Uvijek si dobivao što si trebao.
Sve.
Sad sam ja na redu.
Ovo je moje vrijeme!
Moj je novi položaj. Izborila sam se za njega.
To mi je položaj povjerio predsjednik.
Ako pomisle da si upleten u nešto...
Što bi da radim?
Nemoj sve uništiti, ljubavi.
Misli na svoju obitelj.
Zaboravi na Álvara i nastavimo kao dosad.
Ne odgovaraj.
Pogledaj me.
Idemo na večeru. Popit ćemo vino.
Ne.
Ne?
Neću zaboraviti.
I neću stati dok ne saznam zašto su ga ubili.
I neću oprostiti onima koji su to učinili.
Čuj...
Vidi ovo.
Tako je, stavi mu krijestu.
-Može, krijesta. -Sergio, stavi mu krijestu.
Vidiš?
Sad je gotov!
Sad ga pusti!
Slama mi se srce, Hugo.
Zašto su im uzeli dječaka?
Ne znam.
Ali moramo ga vratiti da nas ne ispituju.
Da.
Oprostite.
Možete li izaći?
Jasno.
Neka se policajac ne miče.
-Ja sam pile. -Pile leti u autu!
On je.
Slušajte, kasno je.
Ako se ne vratimo s njim, obitelj će se zabrinuti.
Samo malo.
Dječak ne ide nikamo. Ide s nama.
Pet smo godina proveli bez njega.
Ne možete ga opet odvesti. Naš je sin.
Shvaćamo, imamo kćer i znamo kako je to kad je nema.
Pomoći ćemo vam, ali kako spada.
-U redu? -Ne, ne može!
Ukrali su nam dijete.
Ide s nama i gotovo!
Samo malo!
Saslušajte me! Taj dječak živi u ministrovoj kući.
Kod ministra zdravstva.
Ovako možete završiti u zatvoru, ili gore!
Ne shvaćate?
-Makni se. -Polako.
Maknite se s puta!
-Kvragu. -Sara, otvori, Begoña je.
Znam da si unutra. Otvori!
Slušajte, ona je doušnica četvrti.
Znam ministra. Imamo dobar odnos.
Ako mu objasnim, shvatit će.
Morate mi vjerovati.
Molim vas.
Želite svojeg sina natrag?
Dajte da ga odvedemo.
Inače ga nećete više vidjeti.
Sara, otvaraj ili zovem policiju!
Spremi to.
Makni ga.
Zašto ti treba toliko?
Igrali smo se s djecom i nismo čuli.
-Kako ste, Begoña? -Dobar dan.
Uskoro će policijski sat. Mali mora kući.
Jasno, sad ćemo ga odvesti.
Pomozi mi.
Sve se raspada.
Dopusti meni.
Ne sluša me! Nije mu stalo ni do čega, ni do djece ni mene!
Alma, on je slab čovjek.
Ti ga voliš na određeni način, i poštujem to.
-Želiš li piće? -Vodu, molim te.
To je tvoj otac?
To je kujin sin.
Pijanica.
Zauvijek je otjerao moju majku.
Držim njegovu sliku ovdje da ne zaboravim zašto me ovdje boli.
Toliko da me katkad guši.
Žao mi je.
Zaboravim samo kad sam s tobom.
Alma...
Pazit ću na tebe.
I na tvoju obitelj.
Dat ću sve od sebe da ga ne ubiju.
Kunem se.
Ali trebala bi ga ostaviti.
Odlično. Popapri, to vole.
Sve kriške iste veličine.
-Dobar dan, Rosa. -'Dan.
Dušo, kako je bio?
Da te vidim.
Što radiš?
Ništa, dušo.
Provjeravam jesi li što pokupio.
U redu, hajde.
Vodite ga u sobu do večere.
-A gdje su gazde? -Nema ih.
Dobro.
A kad se vraćaju?
Bez brige, nazvat ću i pitati.
Posluga je prioritet.
Trebam ministra.
Čekat ćeš do ponedjeljka jer ga nema.
Dobro.
Hej, idemo.
-Kako? -Idemo.
Prespavat ćeš kod nas.
Ne želiš ići k Marti?
-Da! -Hajdemo onda!
Idemo.
Izgledaš vrlo pospano.
Lijepo spavaj.
Pusa.
Slatkice.
Zaboga!
-U što ste se uvalili! -Álex.
Što?
Laku noć.
-Što ti je? -Utuvi si u glavu.
-Nismo ga mogli ostaviti. -Kako ne?
Daj šuti.
Dobro ste učinili. I gotovo.
Julia, Hugo, idite malo na zrak.
Dobro će vam doći.
Ostat ću s djecom.
I Álex je tu.
Dobra ideja.
Da, godit će mi.
Hajde.
Nisam razmišljala. Bio je to impuls.
Nisam si mogla pomoći, Hugo.
Smiri se, ne razmišljaj više.
Što je, tu je, no moramo nazvati ministra ujutro.
-Riskiramo ugovor. -Zašto su to učinili tim ljudima?
ROCK BAR BIJELI SLON
Što je?
Jebemti, ovo je bilo sjajno mjesto.
-Naravno, Bijeli slon. -Zalazila si ovamo?
-Naravno. -Ovdje sam se zaljubio u tvoju sestru.
-Moja sestra na takvom mjestu? -Da!
Ne bih to očekivala od nje.
U vrijeme kad su počeli zabranjivati živu glazbu.
-Onu koja je smetala vladi. -Da.
Prijatelj koji me je poslije napustio
rekao mi je da ondje svira underground bend.
Kako su se ono zvali?
Juan...
Juan Estereotipo & The Malajes.
Da...
Ali ne mogu se sjetiti nijedne pjesme.
Ali sjećam se da sam vidio tvoju sestru kako slobodno pleše,
kao da je nije briga što ljudi misle.
Zamisli,
vidio sam je kako pleše mnogo puta nakon toga,
ali nikad kao te večeri.
Da...
Bila je prelijepa.
Nisam mogao skinuti pogled s nje.
Kad sam smogao hrabrosti da joj priđem…
Policija!
Onda sam je sreo i izveo na kavu.
I više se nismo razdvajali.
Baš čudno.
Što je?
Ništa.
Nisam trebao govoriti o njoj.
Ne, nema veze s tim. Sve je u redu.
-Nego? -Nije ništa.
Što?
To si bila ti!
Djevojka koju sam vidio te večeri...
nije bila tvoja sestra nego ti!
Julia.
Kakve veze sada ima?
Važno je ono što je bilo poslije.
Zar ne?
-Idemo kući. -Ne.
Ostat ću još malo. Idi ti.
Sigurno?
Da, bit ću dobro.
-Luis? -Emilia.
Morao si mi podmetnuti mobitel.
Ne bih se predao tako lako.
Oprosti, Emilia.
Možda je kasno za poziv.
Ne.
Gledala sam što je u torbama
i nisam ništa našla.
Samo odjeću, račune...
Pa...
nastavljamo potragu.
Da.
Jesi li nešto našao?
Ne, samo glazbu.
Čuješ li?
Da.
Lijepa je.
Da.
Zaista jest.
Bako?
Luis, zove me unuka.
Čujemo se.
Laku noć, Emilia.
Laku noć, Luis.
-Ljubavi. -Carlos?
-Ljubavi, jesi li dobro? -Jesam.
-Što je? Zašto si ovdje? -Uzmi. Vrlo je važno.
Marta je u opasnosti.
-Što? -Vidimo se sutra.
Poslušaj me, razveselit će te.
-Čekaj. -Moram ići.
Volim te. Uvijek.
Sara!
Dobra večer, Begoña.
Je li ministrov mali kod kuće?
Da, odveli smo ga kući.
Odlično.
Laku noć.
-I ti, ljepotice. -Laku noć.
-Do sutra. -Do sutra, Begoña.
Bok.
JEDINSTVENI SUBJEKTI
Jedinstveni subjekti.
-To su sve djeca. -Ali što tu rade?
Sergio.
Koji je ovo bog?
Zaboga, Marta.
Jebote.
Otpušteni se. Ne pojavljujte se više!
Jebena kuja!
Grupa roditelja tražila je svoju djecu.
Kažu da ih u bolnici uzeli na prijevaru
i rekli im da su umrla.
Znam tu djecu.
-Od veće doze umrlo je više od pola. -Onda trebamo više djece.
Mnogo više.
Jedan od njih bio je moj sin.
Kažu da su Sergijevi roditelji.
Juan je njegovo pravo ime.
Zar ne?
Zvučite kao s drugog planeta!
Da, gdje se ljudi vole i poštuju.
Tvoje Julije dugo nema.
Rai, gade! Pusti nas. Manuela!
Uzmite što hoćete i odlazite!
Kako želiš.
Neće mi opet uzeti Martu.
Najbolje je za dijete biti s roditeljima. Uvijek.
-Što to znaš? -Da su ta djeca možda živa.
Prijevod titlova: Dunja Medaković