‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Te vom duce la părinții tăi.
‎Spune-le că ești bine, ‎că nimeni nu ți-a făcut nimic ciudat.
‎Bunico!
‎- Marta! ‎- Bunico!
‎Marta, scumpo.
‎Sigur n-ai nimic de spus?
‎Totul a fost bine, tati.
‎- Amică de-a soțului meu? ‎- Da.
‎- De acum mulți ani. ‎- Mulți...
‎Ciudat, nu mi-a pomenit de tine.
‎Ce e cu tine?
‎Poliția și armata ‎câștigă putere pe zi ce trece.
‎Le dăm putere, ca să ne protejeze.
‎Când vor veni după noi, ‎cine ne va proteja de ei?
‎Am găsit-o pe Julia, iubita ta. ‎pretinde că e sora ei, Sara.
‎I-am dat cenușa ta. ‎N-a vărsat nicio lacrimă.
‎Mă gândeam… Nu te caută nimeni. ‎Nu te așteaptă nimeni.
‎Asta ar putea fi bine ‎pentru mama și iubita ta.
‎Dacă ai lucra pentru mine, ‎le-aș lăsa să trăiască. Și pe tine.
‎- Bună! ‎- Vrei să ne jucăm?
‎- Nu-mi dau voie. ‎- Asta e.
‎Doamna a decis ‎să ai grijă de nepotul ei, Sergio.
‎Pleacă, repede! Poliția!
‎Cine e bebelușul ?
‎Daniela l-a adus din sectorul 2, ‎dar nu putem spune că e murdar.
‎Stai liniștit. Copilul are un tată.
‎- Îl vor preda lui. ‎- Știi în ce bucluc ne-ai băgat?
‎Oamenii o duc rău dincolo. ‎Trebuie să-i ajutăm.
‎Baftă!
‎La revedere!
‎vei călători ca marfă.
‎Să mergem. Fiica mea se întreabă ‎dacă te-am ajutat sau te-am raportat.
‎Dar, Julia…
‎Îmi pare rău, mamă. Nu pot.
‎POLIȚIA A DEMONTAT ‎PLANUL UNUI GRUP TERORIST
‎Bună dimineața!
‎Mulțumesc!
‎Pentru siguranța dvs,
‎din cauza evenimentelor ‎care au avut loc aseară
‎și al riscului iminent ‎al unui atac terorist,
‎Guvernul a decretat azi
‎ridicarea nivelului de alerta ‎de securitate la gradul 5.
‎Circulația liberă pe străzi ‎e interzisă între ora 19:00
‎și ora 8:00 a doua zi.
‎Restricția prelungită intră în vigoare ‎până la o nouă notificare.
‎Vor avea loc verificări aleatorii ‎în sectorul doi.
‎Vă solicităm să aveți actul de identitate ‎la îndemână și să colaborați cu poliția.
‎Mulțumesc pentru colaborare.
‎Guvernul vă asigură protecția.
‎Felicitări, dle comandant!
‎Sunteți de neoprit!
‎Nu mă mai pupa-n fund, Navarro!
‎În munca noastră, într-o zi ești pe culme,
‎iar a doua zi ți se taie gâtul.
‎NOUA DIRECTOARE DE EPIDEMIOLOGIE
‎Dar da...
‎azi avem motiv să sărbătorim.
‎FĂRĂ FRICĂ
‎CONSTRUIND VIITORUL
‎AMINTEȘTE-ȚI PLOAIA
‎RÂZI DE EI
‎PE PERETE, AMINTIREA
‎DREPTURILE TREBUIE CÂȘTIGATE
‎Poftim, scumpo!
‎Mersi, tati!
‎Cu plăcere!
‎Ți-e foame, iubire?
‎Da.
‎Ai crescut atât de mult!
‎Ești mai înaltă decât când ai venit.
‎Te voi măsura azi.
‎Ești cam tăcut.
‎Ești bine?
‎Îmi fac griji pentru Marta.
‎După noaptea trecută… ‎nu pot să o las singură.
‎Stau eu cu ea.
‎Stai liniștit.
‎Va fi bine cu noi.
‎Nu, Emilia.
‎Prefer s-o iau cu mine.
‎Nu.
‎Nu. Casa aia nu-i va face bine.
‎Nu e pentru ea. E pentru mine.
‎M-am hotărât. Vine cu mine.
‎- Și ce o să le spui? ‎- Adevărul.
‎Cineva a dat o spargere în camera ei. ‎Au și ei copii. Vor înțelege.
‎E ciudat că nu au luat nimic.
‎Un hoț ar fi luat ceva.
‎Plec.
‎Unde?
‎Ne vedem la barieră!
‎- O zi bună! ‎- Asemenea.
‎Pune-le în apă.
‎- Da, doamnă. ‎- Stai.
‎Sunt foarte frumoase.
‎Da, foarte.
‎- Iván… ‎- Mă faci să-mi placă trezitul devreme.
‎Nici măcar nu te-ai culcat.
‎Ți-au plăcut florile? M-au costat o avere.
‎Ești… Vezi, unii mă felicită ‎pentru noua mea funcție, nu ca alții.
‎- Ai adus-o? ‎- Da.
‎Poftim.
‎Fratele tău te salută.
‎Uite.
‎Noua directoare de Epidemiologie!
‎Și?
‎E fantastic, mamă!
‎Spectaculos!
‎- Nici nu știi ce înseamnă. ‎- Știu că e important.
‎Și nimeni nu o poate face ‎mai bine decât mama.
‎Se va ocupa de lupta împotriva ‎noravirusului de pe toate fronturile.
‎Bietul noravirus. N-are nicio șansă!
‎Vai de mine!
‎O altă noapte albă?
‎Bine. Asta se va termina curând.
‎Scuze, dle ministru, de data asta a fost
‎din cauza ‎noii directoare de Epidemiologie.
‎Sună bine, nu? ‎L-am rugat să mă ajute cu ceva.
‎Dă-i sarcini în timpul zilei. ‎Noaptea e destul de ocupat.
‎- Lista mea de invitați pentru diseară. ‎- Bine.
‎Ai telefonul mobil?
‎Nu, l-am lăsat în mașină.
‎De ce nu ți-l iei?
‎E în mașină.
‎Domnule.
‎Tată?
‎Tată, așteaptă!
‎Ai văzut asta?
‎Nu acum, Daniela.
‎Tu știai!
‎Regret, mi s-a comunicat azi la prima oră.
‎Ai legătură cu asta?
‎Sigur că nu!
‎Altcineva nu știa de transport.
‎Vino cu mine.
‎Poliția își face treaba.
‎Nimeni nu poate păcăli Statul.
‎Întâi, îmi ceri ajutorul. ‎Apoi mă acuzi că i-am denunțat?
‎Să nu-mi mai vorbești așa.
‎Habar n-ai ‎cât de periculoasă e treaba asta.
‎Ești neglijentă și iresponsabilă.
‎E iresponsabil să stai cu mâinile în sân ‎când știi ce se întâmplă în țara asta.
‎Măcar încerc să-i ajut...
‎Și ai văzut rezultatul.
‎Nu, Daniela…
‎Te rog, nu spun că e vina ta.
‎Dar nu poți schimba lumea ‎doar cu intenții bune.
‎Copilul era în camionul ăla, tată.
‎Bebelușul.
‎Mă scuzați.
‎Cine e acolo?
‎Píedad...
‎Emilia!
‎Emilia, citește, te rog.
‎Nenorociții! ‎Cum au putut să-i numească teroriști?
‎Oameni nevinovați ‎căutând să scape din rahatul ăsta!
‎Vino.
‎Hei, ați auzit?
‎Înspăimântător! Teroriști!
‎Groaznic, cu adevărat înfricoșător.
‎Măcar suntem în siguranță.
‎Avem noroc cu așa forțe de ordine.
‎Da, sunt foarte eficiente, Begoña.
‎Îți vine să crezi că unii se plâng?
‎Îmi amintesc că acum 25 de ani ‎se plimbau teroriștii pe aici,
‎ca la ei acasă. Mergeau pe străzi. ‎Erau toți maronii.
‎Cu greu dădeai de o persoană albă.
‎Parcă eram în New Delhi, îți amintești?
‎- Trebuie să deschidem magazinul. ‎- Ascultă.
‎Vin și eu imediat ‎să iau o sticlă de vin să sărbătorim.
‎Poftim, mai ia unul.
‎Pentru ce?
‎Unul de citit, altul de înrămat.
‎Ce prostii spui, băiete!
‎Muncitorii ‎care fac naveta zilnic în sectorul 1
‎nu vor arăta doar actul de identitate,
‎ci și fișa de pontaj…
‎Percheziționați-l!
‎…semnată de supraveghetorul lor.
‎Hai, mișcați.
‎- Mai ușor, tati ‎- Scuze, scumpo.
‎...colaborați cu forțele de ordine.
‎- Și mătușa? ‎- Nu știu.
‎Scumpo.
‎Draga mea,
‎nu uita să-i ‎spui mătușii Julia „mama” de acum încolo.
‎E important.
‎- Ca să nu aibă probleme. ‎- Documente.
‎Bine.
‎Scuze… Uit uneori.
‎Ascultă, scumpo.
‎Știu că e greu, da?
‎Dar o să te descurci bine.
‎- Acte și permis. ‎- Da.
‎- Așteptăm pe cineva. ‎- Atunci părăsiți coada.
‎La o parte!
‎E în regulă. Nu-ți face griji.
‎În interesul sănătății publice, ‎accesul este strict interzis
‎celor care n-au trecut ‎de controlul medical obligatoriu
‎sau care prezintă simptome.
‎Unde ești?
‎Poftim.
‎- Mulțumesc, Álex! ‎- O zi bună, Germán!
‎Ai ciripit, nenorocitule?
‎N-am făcut nimic! Lasă-mă!
‎Uite! Vezi?
‎- Dă-mi drumul! N-am făcut-o! ‎- Din cauza ta, au murit oameni inocenți.
‎Acum trebuie să plătești.
‎Bine!
‎Aici, plătești doar pentru ce cumperi.
‎Lasă arma jos.
‎Emilia…
‎Cât a trecut?
‎Lasă arma jos.
‎Jorge.
‎...accesul este interzis
‎oricărei persoane bolnave, fără acte ‎sau îmbrăcată necorespunzător.
‎Scuze că am întârziat.
‎Ne-am făcut griji.
‎- Unde ai fost? ‎- Bună, scumpo!
‎- Nu știam că vii și tu! ‎- Surpriză… Hai!
‎Țineți actele în mână, vă rog.
‎Unde ai fost?
‎- Poftim. ‎- Da.
‎Și fetița?
‎N-are permis?
‎Da… Lucrăm pentru ministrul Sănătății.
‎Ne-a autorizat s-o aducem, nu?
‎Da.
‎O să sun pentru confirmare.
‎- Desigur. ‎- Vino.
‎Așteaptă aici.
‎E în regulă. Nu-i nimic.
‎Ce se petrece? E ciudat azi?
‎N-ai auzit?
‎Ce?
‎La naiba! Sigur ai vorbit cu cineva.
‎Dacă nu te superi, pun eu întrebările.
‎Emilia, îți reamintesc că, de ani de zile, ‎nu mai dai tu ordinele.
‎Nu-ți place? Știi ce poți face.
‎Haide, dragă.
‎Gândește-te bine. ‎Cine mai știa de transport?
‎Spune.
‎Ministrul ne-a ajutat, Emilia.
‎Doar ca să trecem de barieră. ‎Nimeni nu știa că fug!
‎- Emilia? ‎- Da?
‎Ia-i și ascunde-i.
‎Vin, Begoña.
‎Auzi...
‎- Da? ‎- De ce e închis?
‎Facem inventarul.
‎Multă treabă.
‎Poftim… Vinul tău. ‎Mă poți plăti mai târziu.
‎Ești drăguță ești!
‎Atunci, mulțumesc!
‎- Pa, Begoña! ‎- Pa, Emilia!
‎Ce crezi că e aici? Grădiniță? Pensiune?
‎- Rosa, aseară… ‎- Nu mă interesează.
‎- Aici fiecare își vede de treaba lui. ‎- A fost o spargere.
‎- Îmi pare rău. ‎- Rosa.
‎Doamnă, îmi pare rău ‎că ne-am adus fiica la muncă.
‎Ieri am avut o spargere. ‎Un străin a intrat în camera ei.
‎- Doamne! Sunteți bine? ‎- L-am prins la timp.
‎Poate a fost un hoț.
‎Nu știam ce să facem. Ne e frică.
‎Poate să stea cu noi cât lucrăm.
‎- Nu vă va deranja. ‎- Scumpetea asta să mă deranjeze?
‎Deja știu că e un înger...
‎Îți fac cunoștință cu Sergio ‎și vă puteți juca.
‎- Sună bine? ‎- Nu.
‎Aș prefera să o țin aici, ‎în zona servitorilor, cu noi.
‎Ar sta mai bine cu Sergio.
‎Desigur.
‎Servitorii acestei case ‎trebuie să fie eficienți și respectuoși.
‎Mai presus de toate, ‎trebuie să fie buni la suflet. Nu, Rosa?
‎- Da, doamnă. ‎- Vino, îngerul meu!
‎Îți vei face un nou prieten. ‎O să te înțelegi bine cu Sergio.
‎Nici nu știți ce noroc aveți.
‎E în toane bune datorită promovării.
‎- În ce funcție? ‎- De directoare.
‎Directoarea... Nu știu, ceva important.
‎Ce zic părinții tăi? ‎Se bucură că lucrează aici?
‎Desigur, și eu mă bucur. Știi de ce?
‎Pentru că sunt harnici.
‎În plus, fiica lor e atât de minunată.
‎E ascultătoare, bună,
‎inteligentă, foarte frumoasă
‎și de încredere.
‎Vă dau fix o oră ‎să-mi aduceți cumpărăturile.
‎Scoateți și gunoiul. E gata.
‎Aveți grijă să reciclați sticlele.
‎Desigur, Rosa.
‎Spun doar că nu mi se pare normal.
‎Voiam să merg singură, Hugo.
‎Era cheia casei mamei lui.
‎- Trebuia să știu cum se simte. ‎- Dacă era o capcană?
‎Nu era o capcană.
‎Sunt sigur că ne urmăresc ‎și te-au urmărit.
‎Nu m-a urmărit nimeni.
‎Mă voi întoarce.
‎Poftim?
‎Vreau să-i duc ceva de mâncare. ‎E bătrână și n-a mâncat de câteva zile.
‎Ce se va întâmpla cu ea?
‎Dar cu tine?
‎- Dacă află că ești Julia? ‎- Dar sunt Julia.
‎E vorba de mama iubitului meu. ‎Și Sara ar fi făcut-o.
‎Mă poți lăsa la barieră și te întorci.
‎I-am promis că mă duc.
‎E timpul să plecăm.
‎Care-i graba?
‎Femeia aia e o informatoare.
‎Sunt sigură că se gândește ‎că fac parte din grupul terorist.
‎Că i-am păcălit pe toți.
‎N-ar trebui să fie o problemă… ‎acum că ești prietenă cu ministrul.
‎- Poftim? ‎- V-am văzut vorbind.
‎- L-ai și invitat sus. ‎- Așa și?
‎Ne-ai părăsit demult. ‎Te-ai dat de partea lor.
‎Nu te-ai schimbat. Nu ai pic de rușine.
‎Să nu-mi mai spui asta niciodată.
‎Știi prin ce am trecut.
‎Atunci, cum să-ți spun? Spune-mi.
‎Poliția! Deschide ușa!
‎Bună, Píedad! Sunt Sara.
‎Intră, dragă!
‎Am adus de mâncare.
‎Am venit cu Hugo,
‎soțul meu.
‎Aici.
‎Bună dimineața!
‎Bună, Hugo!
‎Așa a fost.
‎Ce anume?
‎Te-ai întors.
‎Desigur.
‎Nu m-ai crezut?
‎V-am adus niște fructe.
‎Legume, niște pui. ‎Mănâncă puțin azi și fă-ți supă mâine.
‎Miroase portocala asta....Uite.
‎Miroase!
‎Vecinii veneau să mă mai ajute.
‎Dar, după ce l-au luat pe Carlos ‎și l-au omorât,
‎toți mi-au întors spatele.
‎Îmi iau și din puținul rămas.
‎Cine, doamnă?
‎Hoții.
‎Vin în timp ce dorm.
‎Îi aud cum cară lucruri.
‎Nu îndrăznesc să ies din dormitor.
‎Nu-ți face griji. ‎Vom repara yala acum,
‎ca să nu intre nimeni.
‎Și îți vom pregăti ceva bun de mâncare.
‎- Bine? ‎- Apropie-te, draga mea.
‎Mă apuc.
‎Știu că tu ești Julia.
‎Ai nasul Juliei.
‎Buzele Julia.
‎Miroși ca ea.
‎Semănăm mult, dar…
‎Eu sunt Sara.
‎Bine.
‎Ți-am spus deja.
‎Încuiem ușile când facem inventarul.
‎- Am văzut pe cineva cu o armă. ‎- Nu, Begoña.
‎- Ai grijă! Bine! ‎- Nu te mișca.
‎Ține mâinile sus.
‎Distrugeți totul.
‎Lasă-ne să ne facem treaba sau vii cu noi.
‎Tu… Ajută-ne să mutăm sacii ăștia.
‎Eu?
‎Stai.
‎Ce e asta?
‎- Cafea. ‎- De unde a apărut?
‎Au adus trei saci ieri. E totul legal.
‎Deci trebuie să ai o chitanță, ‎un bilet de livrare,
‎- ...autorizație, certificat. ‎- Nu, îmi pare rău. N-am.
‎Nu am aceste acte.
‎Va trebui să le confisc.
‎- Ia sacii. Hai! ‎- O clipă.
‎Nu mai căutați?
‎Dnă, mă înveți cum să-mi fac treaba? ‎Băieți...
‎Nu e nimeni aici. ‎Aduceți cafeaua, cutia și pungile.
‎Ce mă bucur că nu e nimeni.
‎Am făcut-o pentru binele tău, ‎ca să te protejez.
‎- Începem? ‎- Da.
‎Să vedem cine câștigă.
‎Unde locuiești?
‎- De cealaltă parte a barierei. ‎- Cum e? Înfricoșător?
‎Nu pentru mine.
‎Sunteți săraci?
‎Cred că da.
‎Copiii sunt bine, sănătoși și fericiți.
‎Alternăm recoltările cu injecțiile. ‎Așteptăm instrucțiuni în curând.
‎Te pup, surioară.
‎Ești bine?
‎La naiba, au devastat locul. Să te ajutăm.
‎Stai liniștită. Aranjăm noi totul.
‎Avem cale liberă.
‎Emilia,
‎regret că ne-am reîntâlnit așa.
‎Te-am judecat greșit.
‎Dar...
‎nu-mi purta pică.
‎N-am de gând.
‎Deja am uitat totul.
‎Întoarce-te!
‎Avem nevoie de tine mai mult ca niciodată.
‎Nu acum, Jorge. Vorbim mai târziu.
‎Bine…
‎Bine… A făcut baie.
‎Supa e gata.
‎Să plecăm. ‎Rosa ne va bombarda cu întrebări.
‎Îi iau doctoriile. Apoi plecăm.
‎- Acum? ‎- Da, acum.
‎- Are astm și are nevoie de un inhalator. ‎- Bine… Julia.
‎Încă ceva...
‎Da/.
‎Ascultă...
‎Îmi pare rău că am ezitat să vin aici.
‎Sunt egoist.
‎Poți conta pe mine să o ajut pe femeia ‎asta când vrei. Bine?
‎Mulțumesc!
‎Eu am văzut-o primul pe bătrână. ‎Tot ce e aici e al meu, ai înțeles?
‎- Ușurel. ‎- Pleacă!
‎Pleacă și găsește alt loc.
‎Dacă tot am abordat subiectul, ‎dă-mi pantofii tăi. Acum!
‎Nu sunt mort.
‎Dar voi fi în curând. ‎Am venit s-o văd pe mama ultima oară.
‎Tu ai dat spargerea aseară?
‎Regret că v-am speriat. ‎Trebuia să fac ceva pentru ea.
‎Te rog, am o familie. ‎Ce fur e pentru copiii mei.
‎- Nu! ‎- Te rog.
‎Ridică-te!
‎Dacă mai intri aici, ‎îți zbor creierii, mă auzi?
‎Da.
‎Afară!
‎Hugo, ce-a fost zgomotul ăla?
‎- Nu trebuie să afle. ‎- Nu.
‎Crede-mă… Nici ea, nici Julia.
‎Te rog.
‎Píedad, stai liniștită. ‎Am scăpat niște cratițe pe jos.
‎Am evitat dezastrul.
‎Ți-am făcut niște supă de usturoi. ‎Ar trebui să te țină câteva zile.
‎Fiul meu avea dreptate.
‎Mereu spunea că mai există ‎oameni buni care sunt dispuși să ajute.
‎Mi-e tare dor de el.
‎Ascultă!
‎Îți repar yala, ‎ca să nu mai intre nimeni.
‎După ce se întoarce Sara, ‎te lăsăm să te odihnești.
‎Mulțumesc, dragă!
‎Ai fost în Rezistență cu tipul ăla, nu?
‎Ai luptat contra regimului?
‎Sună mai frumos decât era.
‎Cum a fost?
‎A fost greu, foarte greu.
‎Am pierdut mulți prieteni în acei ani.
‎De asta ai renunțat?
‎Am făcut-o pentru fetele mele.
‎Un coleg și-a găsit ‎toată familia moartă când a ajuns acasă.
‎M-am speriat.
‎Nemernicii!
‎Iris și tatăl ei au dreptate?
‎La ce referi?
‎La ministru, Emilia.
‎Poate că ne-a trădat… ‎Cineva sigur a vorbit despre camion.
‎Nu știu.
‎- Daniela! ‎- Da?
‎Aici erai.
‎Da, fur niște cercei de la mama.
‎Și rochia roz...
‎îți vine foarte bine.
‎Urăsc să merg la aceste cine, ‎mai ales într-o zi ca azi.
‎Da.
‎Știu că o faci pentru mama ta. Mulțumesc!
‎Am o veste foarte bună.
‎Uite.
‎Copilul.
‎A supraviețuit.
‎E la spital, dar nu e în pericol.
‎Când își va reveni, ‎îi vom găsi o familie adoptivă bună.
‎Mă voi ocupa personal.
‎Cu tine,
‎dacă vrei.
‎Mă bucur.
‎Asta e tot?
‎Am depus mari eforturi pentru el.
‎Mă tratezi ca pe un copil de zece ani.
‎Mă bucur că mai trăiește copilul.
‎Va fi o viață de rahat, ‎dar măcar e o viață.
‎Spre deosebire ‎de ceilalți zece oameni din camionul ăla,
‎uciși de cei cu care luăm cina.
‎Îți plac șobolanii, Carlos?
‎Oamenii îl urăsc. Eu cred că sunt...
‎animale fascinante.
‎Mulți au încercat să-i extermine ‎de-a lungul istoriei.
‎Și n-au reușit.
‎Mereu supraviețuiesc.
‎Ba mai mult,
‎mereu există unul ‎pe o rază de 20 de metri.
‎Știai?
‎Doar că oamenii nu-l pot vedea.
‎Și asta vreau să faci pentru noi.
‎Vreau să devii un șobolan.
‎Totuși, ceva nu-mi dă pace.
‎Nu-mi place că i-ai spus Iuliei ‎să-și viziteze mama.
‎De ce?
‎- N-ar lăsa-o să moară. ‎- Înțeleg.
‎Oricine ar face asta pentru mama lui.
‎Dar ce nu știi e ‎că noi putem avea grijă de ea.
‎Omul ăsta fura de la mama ta, nu?
‎Nu o va mai deranja de acum încolo.
‎Nu, te rog!
‎Te rog!
‎Nu.
‎Vezi?
‎Dacă îți zic că o putem îngriji noi, ‎vorbesc serios.
‎Tu...
‎poartă-te ca un șobolan bun.
‎Și ne vom asigura ‎că are tot ce-i trebuie.
‎Bine?
‎- Fă onorurile. ‎- Desigur.
‎Nu-l omorî pe ministrul de Externe.
‎- Doar pentru că m-ai rugat… ‎- Ai grijă!
‎Știi că, astăzi, dorința ta e porunca mea.
‎Prima mea dorință...
‎Aș vrea să spun câteva cuvinte.
‎Iubirea mea.
‎Sunt emoționată!
‎Nu e ceva obișnuit să găzduim
‎o întâlnire ca asta, cu…
‎atâția oameni importanți.
‎Sunt profund recunoscătoare. ‎E o mare...
‎onoare pentru mine.
‎Nașul copiilor noștri, ‎ministrul Afacerilor Externe,
‎Directorul Dezvoltării Durabile,
‎Șeful Securității,
‎Președintele Consiliului Juridic.
‎- De fapt... ‎- Mulțumesc, Sara!
‎...președintele nostru nu a venit ‎din motive personale.
‎Dar m-a sunat și…
‎Nu mai servi, te rog. Mulțumesc!
‎Mulțumesc!
‎Pentru mine, această poziție nouă
‎e o mare responsabilitate și o datorie.
‎Voi avea mai puțin timp ‎pentru familia mea. Scuze.
‎Dar am acceptat-o dintr-un unic motiv
‎pentru că urmează o nouă etapă.
‎În sfârșit, ‎vom avem un vaccin pentru noravirus.
‎- Bravo! ‎- Bravo!
‎Să nu ne pripim.
‎Am câștigat bătălia, nu războiul.
‎Avem un vaccin, dar încă nu e stabil.
‎Nu poate fi conservat bine ‎și producem doar doze mici.
‎E un pas mic,
‎dar o mare speranță pentru viitor.
‎Un toast pentru eradicarea virusului!
‎Viitorul ne aparține.
‎Mai vrei?
‎Sergio, mănâncă-ți friptura.
‎Dacă Marta mai vrea, poate să-mi ceară.
‎Nu, doamnă. Sunt bine.
‎- Adu-mi sticlele goale. ‎- A fost foarte bun.
‎Mulțumesc mult!
‎Ești foarte politicoasă. ‎Cine te-a învățat să te porți?
‎Mama… Era profesoară.
‎Este încă. Chiar dacă nu predă, ‎va fi mereu profesoară.
‎Îi e rușine, ‎fiindcă mama ei e servitoare acum.
‎- Nu mi-e rușine. ‎- Ține și asta!
‎- Da, dnă. ‎- Îți plac bananele?
‎Da.
‎Îi place mai mult înghețata.
‎Putem mânca asta la desert?
‎Nu, azi mâncați banane.
‎Te-ai prefăcut bine la cină, ‎dar nu mă poți păcăli.
‎Ce ai pățit?
‎De unde naiba să încep?
‎Vai, Álvaro. Laura e bine?
‎Da, nu e asta.
‎- Spune-mi, atunci. ‎- Vin după mine, după tine,
‎după noi toți.
‎Și după tine.
‎Versurile unui cântec?
‎Cât ai băut?
‎Ne-au lăsat pe dinafară.
‎Exisă un plan secret.
‎Ceva ce nu ni se spune, ‎fiindcă știu că ne vom opune.
‎- Un plan? ‎- Restructurări demografice
‎cred că îi spun.
‎Se justifică prin faptul ‎că nu avem destule resurse pentru toți.
‎Dar ceea ce urmăresc ‎e să ucidă mulți oameni, Luis.
‎O vor formula altfel, ‎dar vor ucide oameni.
‎Álvaro, tu asculți ce zici...
‎Ascultă, vine de sus.
‎Ordin internațional. Așa am aflat.
‎Nu mai e timp. Am nevoie de tine!
‎Bine, calmează-te.
‎De ce ai nevoie?
‎Cineva va reuși s-o ducă la capăt aici.
‎Doar că nu știu cine.
‎Trebuie să mă ajuți să aflu.
‎Cineva ambițios, apropiat de președinte.
‎O funcție care sună tehnic.
‎Nu-mi place ce insinuezi.
‎Bine... Ascultă-mă...
‎Conversația asta se încheie aici.
‎Sunt prea bătrân ‎să-mi pierd singurul prieten rămas.
‎Hai!
‎Să luăm o gură de aer.
‎Afară! Ești nebun?
‎Ești irezistibilă azi.
‎- Ai băut prea mult. ‎- Da, ca să-ți sărbătoresc victoria.
‎Nu.
‎Comandante, ‎pleacă din camera mea chiar acum.
‎Nu.
‎Hei! Ce faci...
‎Luis, dacă pățesc ceva, ‎trebuie să suni imediat...
‎Ce ai putea păți?
‎Dacă mi se întâmplă ceva, ‎vreau să mergi în locul ăsta.
‎- Dar de ce? ‎- Promite-mi!
‎- Promit. Hai! ‎- Da, trebuie să juri.
‎- Jur. Du-te și culcă-te! ‎- Ești prietenul meu cel mai bun.
‎Ești un om de treabă. ‎Și suntem înconjurați de nemernici.
‎Băusem mult.
‎Pa!
‎- Ne vedem curând, bine? ‎- Desigur.
‎- La revedere, Álvaro! ‎- Scuze.
‎Odihnește-te.
‎- Noapte bună! ‎- Ai grijă.
‎Pa!
‎- La revedere! ‎- Ai grijă de el, te rog.
‎Încerc.
‎Venim imediat, dragă.
‎Bună, Marta.
‎Marta, scumpo.
‎- Dorm duși. ‎- Da.
‎Marta, scumpo, trezește-te.
‎- Ia-o în brațe. ‎- Da.
‎Să mergem, Marta. Să mergem.
‎Dorm duși.
‎O trezești la ora asta? E frig afară.
‎- Poate dormi aici. ‎- Nu, mersi!
‎- Nu vrem să deranjăm. ‎- E loc și pentru voi.
‎- Nu, serios. ‎- Doarme așa blând!
‎Haideți. Mâine, când se trezesc, ‎le facem un mic dejun copios.
‎Apoi se pot juca în grădină.
‎Chiar s-a înțeles bine cu Sergio.
‎Când vă veți întoarce, va fi aici, acasă.
‎- De ce suntem aici, Hugo? ‎- O să vezi.
‎Dar…
‎E o surpriză?
‎- Haide. ‎- Hei… Hugo!
‎Bine.
‎Pe aici.
‎Doamne!
‎De când n-am mai văzut ‎partea asta din oraș!
‎- Serios? ‎- Da.
‎Nu-i de mirare. ‎Se spune că e o zonă periculoasă acum.
‎Înainte nu era.
‎- Înainte... ‎- Ai grijă.
‎Da, pe vremuri, ‎veneau mulți adolescenți aici.
‎Acolo era o școală de artă. ‎Am avut festivaluri, concerte și...
‎- Era incredibil, Hugo. ‎- Să mergem.
‎Ești bine?
‎Julia.
‎Da, doar…
‎Aici m-am sărutat prima oară.
‎Mamă!
‎Și…
‎Atâtea amintiri.
‎Nu știam.
‎De ce suntem aici?
‎Ce e?
‎Hugo.
‎Carlos?
‎Trăiești?
‎Carlos!
‎- Iubirea mea. ‎- Să nu știe nimeni!
‎Nu pot să cred.
‎Cum?
‎Cum? De ce?
‎Mulțumește-i lui.
‎Mai doriți ceva, doamnă?
‎Totul e în regulă.
‎Sergio avea nevoie de tratament. ‎Voiam să-i fiu alături.
‎Scuze dacă te-am trezit.
‎Nu vă faceți griji, dnă.
‎Bietul de el! Îl doare?
‎Mi se rupe sufletul ‎când aud de copii injectați.
‎Nu simte nimic. ‎Când doarme, nimic nu-l poate trezi.
‎Credeți că funcționează? E cam slăbănog.
‎Facem ce putem. ‎Du-te să te odihnești. Mulțumesc!
‎Băiatul ăsta e norocos să vă aibă.
‎- Să văd ce face fetița? ‎- Nu.
‎Doarme liniștită.
‎Nu-ți face griji. Odihnește-te. ‎O meriți din plin. Mersi!
‎Bine, doamnă.
‎Sergio s-a născut cu o boală, ‎dar doamna îl tratează.
‎Doamna?
‎Ești palidă. Te simți bine?
‎Cum s-a întâmplat? Conducea el?
‎Suntem aici pentru orice vrei.
‎Vreau să se facă dreptate, Luis.
‎Ce naș ai avut!
‎Pentru mine, e o onoare să conduc ‎acest plan. Mulțumesc, dle președinte!
‎Álvaro m-a trimis aici. E fiul tău?
‎- Ocupă-te ea. ‎- De ce trebuie să ne spunem adio?
‎Dacă nu plec, vom muri toți.
‎Toți râd de glumele lui ‎fiindcă e ministru.
‎Mi-am crescut fiicele singură.
‎Îmi vor lua copilul.
‎Au nevoie de sângele lui.
‎Spune că fiecare copil e în pericol.
‎El e prietenul meu, Pedro.
‎- Afară! ‎- E totul în ordine.
‎- Deschide! ‎- Nu mișca!
‎- Nu te juca cu mine. ‎- Accepți sau nu.
‎Nimeni nu e mai presus ‎de siguranța statului,
‎nici măcar un ministru.
‎Álex!